ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/8733/24                                                        Суддя (судді) першої інстанції: Дар`я ВИНОГРАДОВА
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  11 грудня 2024 року                                                                        м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Василенка Я.М.,
                                                                                                    Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у змішаній формі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

   У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, у якому просив суд:
визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області в перерахунку пенсії ОСОБА_1 за частиною 3 статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести з 01.01.2024 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач безпідставно відмовив у перерахунку пенсії позивачу, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідно року згідно ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991, що свідчить про порушення його прав та законних інтересів.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2024 р. позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести з 01.01.2024 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на   01 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження на 11.12.2024.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та з 03.03.2018 отримує пенсію по 3 групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що та підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 від 08.06.2018.
Відповідно до копії довідки серії МСЕ-ЧНВ № 078558, позивачу встановлено 3 групу інвалідності, причина інвалідності: захворювання, пов`язане з виконанням службових обов`язків у зв`язку з аварією на ЧАЕС.
Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_2 від 20.02.2019 позивач є учасником ліквідації наслідків наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1).
Позивач звернувся до відповідача із заявою від 17.04.2024 про здійснення перерахунку пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідно року згідно статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»                  № 796-ХІІ від 28.02.1991.
Листом від 17.06.2024, відповідач повідомив, що розмір пенсії позивача обчислено з 03.03.2018 відповідно до пункту 9 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року№ 1210. З 01.03.2024 позивачу проведено перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 № 185 «Про індексацію пенсійний і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році».
Вважаючи вказану бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що  позивач отримує пенсію по 3 групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» Таким чином, пенсія по інвалідності з розрахунку п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року має бути виплачена позивачу.
Позивач під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС був на військовій службі і його інвалідність пов`язана з наслідками участі у ліквідації аварії на ЧАЕС, тому на позивача розповсюджується норми частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Натомість, судом зазначено, що пунктом 9-1 Порядку № 1210 визначено порядок обрахунку пенсії, передбаченої частиною третьою статті 59 Закону України №796-XII, зокрема затверджено формулу обрахунку п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року для виплати пенсії військовозобов`язаним, призваним на військові збори.
За висновками суду першої інстанції, внаслідок застосування показників, запроваджених Порядком № 1210, розмір пенсії є меншим від розміру, визначеного частини статті 59 Закону України № 796-XII, який згідно з положеннями обумовленої норми Закону повинен обрахований з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року. При цьому, статтею 59 Закону № 796-XII не передбачено можливості коригування, визначеного законом розміру пенсії, визначеної з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, на показники, запроваджені пунктом 9-1 Порядку № 1210. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що положення пункту 9-1 Порядку № 1210 щодо порядку обрахунку п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за своєю суттю та змістом суперечать частині третій статті 59 Закону № 796.
При цьому, розмір пенсії має визначатися відповідачем саме на підставі положень частини третьої статті 59 Закону №796, без урахування встановленої Порядком № 1210 формул, оскільки при необхідності застосування до спірних правовідносин положень нормативного акта, який має вищу юридичну силу, а саме: частини третьої статті 59 Закону №796-XII, яка передбачає право особи на отримання пенсії саме з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року (у даному випадку з 01.01.2024 року).
Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк механізм обчислення пенсій по інвалідності відповідно до ст. ст. 54, 57, 59 Закону № 796, визначає саме Порядок № 1210 (п. 9-1). Апелянт вказує на те, що позивачу здійснено перерахунок та виплату пенсії за ст. 59 Закону № 796-ХІІ в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, однак розрахунок проведено згідно вкзааної формули, визначеної Порядком № 1210. Апелянт наголошує на тому, що судом першої інстанції не було враховано висновки Верховного Суду , викладені у постанові від 20.05.2020 у справі № 520/12609/19, яка залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.04.2021. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України. Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-ХІІ) встановлено мету та основні завдання цього Закону, а саме, що він спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Частиною третьою статті 59 Закону № 796-ХІІ, у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 05.10.2006 № 231-V, визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження.
Таким чином, частиною 3 статті 59 Закону № 796-ХІІ у редакції, чинній до 01.10.2017, визначено лише одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.
Водночас, вказаною нормою у редакції, чинній з 01.10.2017, передбачено, що особам, які брали участь: у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього  Закону  або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої  законом  на 1 січня відповідного року.
Тож, Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», розширено перелік категорій осіб, на які вказана норма розповсюджується, а саме: осіб, які брали участь у інших ядерних аваріях та випробуваннях, а також осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї. Відповідно до зазначеної норми Закону право на отримання пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, є у наступних категорій осіб, які внаслідок прийняття участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС стали особами з інвалідністю: 1) особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань;                                          2) особи, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби.
Водночас ,незмінною залишилась умова щодо проходження такими особами дійсної строкової служби у відповідний період.
Пвід час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що відповідно до копії архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 179/1/2365 від 22.02.2018, у наказах командира в/ч НОМЕР_3 по стройовій частині відображені відрядження позивача у період з 21.05. по 27.06.1986, з 08.08.1986 по 25.08.1986, з 22.08.1986 по 27.08.1986, з 29.08.1986 по 02.09.1986, з 11.09.1986 по 12.09.1986, 22.09.1986, з 25.09.1986 по 26.09.1986, з 01.10.1986 по 02.10.1986, з 10.10.1986 по 11.10.1986.
Позивач отримує пенсію по 3 групі інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»
Таким чином, пенсія по інвалідності з розрахунку п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року має бути виплачена зазначеним особам.
Рішенням Конституційного Суду України (другий сенат) від 25 квітня 2019 року № 1-р(ІІ)/2019 справа № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII  зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.
Вищевказаним рішенням встановлено, що словосполучення «дійсної строкової», що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону України № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Таким чином, з резолютивної частини рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 25 квітня 2019 року, випливає, що визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним) словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону, та втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення.
У постанові Верховного Суду від 25 лютого 2020 року, по справі № 520/1972/19, предметом якої було, серед іншого, тлумачення частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції, після скасування Конституційним Судом України окремих положень зазначеної норми, яка залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2021 року, суд зробив такі висновки: «У зв`язку з прийняттям рішення Конституційним Судом України (другий сенат) за конституційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 25 квітня 2019 року №1-р (ІІ)/2019 справа №3-14/2019 (402/19, 1737/19), колегія суддів вважає, що після прийняття цього рішення у держави виник обов`язок обчислити пенсії особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та є інвалідами (за бажанням цих осіб), у відповідності до частини третьої статті 59 Зaкoну Укрaїни «Прo стaтус і сoціaльний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи» у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року».
Зазначене рішення суду є зразковим для справ, у яких предметом спору є обчислення пенсії по інвалідності з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року для осіб, які отримують пенсію по інвалідності та брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час військових зборів і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.
Тож, висновки суду першої інстанції про те, що оскільки позивач під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС був на військовій службі і його інвалідність пов`язана з наслідками участі у ліквідації аварії на ЧАЕС, на нього розповсюджується норми частини третьої статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є цілком обґрунтованими та підтримуються колегією суддів.
З огляду на це, висновки суду першої інстанції про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести з 01.01.2024 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є правильними.
Щодо доводів апелянта про те, що позивачу здійснено перерахунок та виплату пенсії за ст. 59 Закону № 796-ХІІ, в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, колегія суддів зазначає, що ні матеріали справи (електронної), ні апеляційна скарга не містить доказів здійснення такого перерахунку пенсії позивача відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, тому такі доводи не беруться до уваги, як недоведені. У разі, коли сторона посилається на певні обставини, остання має їх довести.
Тож, рішення суду першої інстанції по суті спору є законним та обґрунтованим та резолютивна частина відповідає предмету спору та нормам матеріального права.
Натомість, колегія суддів не погоджується із мотивуванням суду першої інстанції в частині, а саме, із зазначенням того, що за змістом формули, наведеної в пункті 9-1 Порядку №1210, Кабінет Міністрів України при обчисленні п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, запровадив застосування таких показників, як: Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки; Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії; Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках); Зс 1 - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року. Внаслідок застосування перелічених показників, запроваджених обумовленим пунктом Порядку №1210, розмір пенсії є меншим від розміру, визначеного частини статті 59 Закону України № 796-XII, який згідно з положеннями обумовленої норми Закону повинен обрахований з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
При цьому, статтею 59 Закону № 796-XII, не передбачено можливості коригування, визначеного законом розміру пенсії, визначеної з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, на показники, запроваджені пунктом 9-1 Порядку № 1210.
Таким чином, положення пункту 9-1 Порядку № 1210 щодо порядку обрахунку п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за своєю суттю та змістом суперечать частині третій статті 59 Закону № 796.
При цьому, розмір пенсії має визначатися відповідачем саме на підставі положень частини третьої статті 59 Закону №796, без урахування встановленої Порядком № 1210 формул, оскільки при необхідності застосування до спірних правовідносин положень нормативного акта, який має вищу юридичну силу, а саме: частини третьої статті 59 Закону №796-XII, яка передбачає право особи на отримання пенсії саме з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року (у даному випадку з 01.01.2024 року).
Колегія суддів вважає, що наявні підстави для зміни мотивувальної частини рішення суду першої інстанції в цій частині, позаяк, судом не враховано правові висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 20.05.2020 у справі № 520/12609/19, яка залишена без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.04.2021, відповідно до яких: "Закон № 796-XII  та  Закон № 2262  не містять положень, що пенсія по інвалідності розраховується саме в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої    законом    на 1 січня відповідного року, водночас передбачають проведення розрахунку пенсії у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України, за формулою, в якій однією зі складових є п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої     законом на 1 січня відповідного року". Аналогічне правозастосування наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від  12.05.2021 у справі № 520/1972/19.    
Отже, застосування формули, передбаченої Порядком № 1210, при обчисленні розміру пенсії, узгоджується також зі змістом частини третьої  статті 59 Закону № 796-XII, що передбачає право особи на обчислення пенсії по інвалідності відповідно до цього  Закону  або за бажанням - із п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої  законом  на 1 січня відповідного року. Разом з тим, саме  постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210  затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Оскільки вказані висновки суду першої інстанції не знайшли свого відтворення у резолютивній частині оскаржуваного рішення, та містяться лише у мотивувальній частині рішення суду, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції в мотивувальній частині щодо висновків про застосування при перерахунку пенсії формули, передбаченої п. 9-1 Порядку № 1210. Колегія суддів, за наслідком апеляційного перегляду, дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги лише в частині знайшли своє підтвердження, натомість по суті спору, апелянтом не надано доказів, які б підтверджували доводи апеляційної скарги. 
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За наслідком розгляду матеріалів справи та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що, у даному випадку, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення - зміні у мотивувальній частині, без зміни результатів розгляду даного спору.
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

                                                     П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області - задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2024 р. - змінити в мотивувальній частині щодо застосування формули, передбаченої п. 9-1 Порядку № 1210.

У іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2024 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                              О.М. Ганечко 
Судді                                                                            Я.М. Василенко
                                                                                          В.В. Кузьменко