ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/3189/24                                                Головуючий 1 інстанції: Литвинов А.В.
Провадження №33/818/1518/24                        Доповідач: Шабельніков С.К.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       11 листопада 2024 року                                                                м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Зарицької К.Ю. на постанову судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 19 вересня 2024 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою
                ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працевлаштованого, який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Постановою встановлено, 10 березня 2024 року о 22 годині 27 хвилин за адресою: м.Харків, пров. Вірменський, 1/3, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Audi A6, номерний знак НОМЕР_1 , із ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. На пропозицію поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня» водій ОСОБА_1 відмовився, що зафіксовано під час здійснення безперервного відеозапису.
Таким чином, водій ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР України), за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник Зарицька К.Ю. просить постанову суду скасувати, та прийняти нову постанову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
       Захисник зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки саме факту відсутності у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, тобто були відсутні процесуальні підстави у співробітників патрульної поліції висувати вимогу про проходження огляду водія на стан сп`яніння. Більш того, звертає увагу на те, що у ОСОБА_1 , відповідно до відеозапису, не вбачається зовнішніх ознак алкогольного сп`яніння, відсутня хитка хода та нечітка мова, він вільно спілкується з працівниками поліції, відсутні будь-які ознаки порушення мови. Крім того, вказує на те, що працівниками поліції не було виявлено та оголошено перелік виявлених ознак алкогольного сп`яніння у водія. На думку апелянта, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що працівниками поліції була порушена процедура проведення огляду, оскільки не було виявлено ознак сп`яніння. Захисник ОСОБА_2 зазначає, що пропозиція пройти огляд на стан сп`яніння мала місце виключно «за примхою» співробітників поліції, не маючи для цього правових підстав. За таких обставин, захисник ОСОБА_2 вважає, що судом першої інстанції не повно досліджено всі обставини справи, що призвело до притягнення особи до адміністративної відповідальності за відсутності належних та допустимих доказів допущення адміністративного проступку.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Зарицька К.Ю. не з`явилися, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином. 
11 листопада 2024 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшла заява захисника Зарицької К.Ю. про розгляд справи 11 листопада 2024 року без її участі та без участі ОСОБА_1 . 
Враховуючи наведене, а також вимоги ст.ст. 268, 271 КУпАП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги захисника Зарицької К.Ю. без її участі та без участі ОСОБА_1 , враховуючи відомості, які містяться в матеріалах цієї справи.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху, передбачених п.2.5.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Так, п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, пункт 1.3 яких передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, з системного аналізу вищезазначених норм вбачається, що проходження в установленому порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності того підстав, є обов`язком водія, а не його правом. 
Визнаючи ОСОБА_1 винним, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення від 10 березня 2024 року, рапорту інспектора взводу 4 роти 6 батальйону 3 УПП в Харківській області, відеозапису з реєстратора службового автомобіля патрульної поліції від 10 березня 2024 року, відеозапису з нагрудних камер працівників поліції від 10 березня 2024 року.
Зокрема, з відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №901551 від 10 березня 2024 року, вбачається, що 10 березня 2024 року 22 годині 27 хвилин в м.Харкові, пров. Вірменський, 1/3, водій керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Drager Alcotest або в медичному закладі у лікаря нарколога водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП (арк.1).
У матеріалах справи міститься рапорт інспектора взводу 4 роти 6 батальйону 3 УПП в Харківській області В.Славгородського від 10 березня 2024 року, відповідно до якого, 10 березня 2024 року під час несення служби в складі екіпажу 1252 за порушення п.п.8.4 В ПДР було зупинено транспортний засіб Audi A6, НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та винесено постанову за ч.1 ст.122. Під час спілкування у водія було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. По даному факту складено протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, водія відсторонено від керування (відібрано розписку), авто на місці зупинки транспортного засобу транспортного засобу зафіксовано на бодікам (арк.7).
Крім того, в матеріалах справи міститься акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та направлення на огляд водія транспортного засобу до КНП ХОР «ОКНЛ», згідно з якими ОСОБА_1 під час події мав ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; поведінка, що не відповідає обстановці. Від огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився (а.с.4, 5).
Поряд із цим, у матеріалах справи наявна розписка ОСОБА_1 від 10 березня 2024 року про те, що він зобов`язується не керувати транспортним засобом протягом 24 годин з моменту складення відносно нього протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП (арк.6).
У матеріалах справи також міститься відеозапис події від 10 березня 2024 року за участю ОСОБА_1 (арк.2), відповідно до якого, працівники поліції зупинили автомобіль, оскільки він рухався по вулиці, яка має односторонній рух у зустрічному напрямку, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху. Працівники поліції підійшли до автомобілю. Водій повідомив, що він знає, що ця вулиця має односторонній рух, оскільки він тут мешкає, він швидко повернув та нікому не заважав, а також те, що його тут четвертий раз зупиняють, та запропонував працівникам поліції виписати йому за це штраф. Працівники поліції склали постанову, яку ОСОБА_1 отримав та розписався у неї. Поліцейський повідомив водію, що від нього є запах та запитав, чи нічого він не вживає. ОСОБА_1 сказав, що нічого не вживав та взагалі не п`є. Працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки за допомогою газоаналізатору Drager, так і у відповідному медичному закладі, а також роз`яснив, що у разі відмови відносно нього буде складено протокол за ст.130 КУпАП за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху. ОСОБА_1 категорично відмовився проходити огляд, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у відповідному медичному закладі (відео «export-y4qeb» 22:38:21, 22:38:18; 22:39:00). На питання працівника поліції, ОСОБА_1 повідомив, що це його принципова позиція у зв`язку із недовірою до поліції. Поліцейський ознайомлює водія зі ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України. ОСОБА_1 надана для ознайомлення розписка про те, що він зобов`язується не керувати транспортним засобом, де останній поставив свій підпис. Крім того, водія ознайомлюють із протокол про адміністративне правопорушення, а також із ознаками алкогольного сп`яніння, у якому ОСОБА_1 розписався та зазначив свої пояснення.
Поряд із цим, із відео під назвою «export-qz1s9» вбачається, що ОСОБА_1 повідомляє працівнику поліції про те, що він випив літр пива (22:46:21; 22:47:25), а також неодноразово намагався домовитись з працівниками поліції щодо вирішення питання про не притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, від чого працівник поліції категорично відмовився та повідомив, що ведеться безперервна відеофіксація та попередив ОСОБА_1 про кримінальну відповідальність за це (22:41:38; 22:45:25; 22:47:25).
Таким чином, відеозапис містить фактичні дані щодо обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, є належним та допустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено ст. 251 КУпАП.
Зазначений відеозапис відтворює обставини події та хід спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції з моменту зупинки автомобіля, виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, повідомлення цих ознак, законну вимогу працівника поліції на проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, а також відмову ОСОБА_1 від проходження зазначеного огляду, як на місці зупинки транспортного засобу, так і у відповідному медичному закладі. 
При цьому, належить врахувати те, що ОСОБА_1 був ознайомлений з відомостями цього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі в графах: «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи»; «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані – правильні)»; «Тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом отримав», «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», де ОСОБА_1 зазначив, що «пояснення надам у суді».
Будь-яких заперечень щодо відомостей, які зазначені в протоколі або зауважень щодо незаконних дій працівників поліції, ОСОБА_1 не зазначив ані в протоколі про адміністративне правопорушення, ані в інших документах, доданих працівниками поліції до цього протоколу.
Суд апеляційної інстанції вважає належним зазначити, що приписи статей 130 та 266 КУпАП в їх невід`ємному взаємозв`язку встановлюють відповідальність саме за відмову від проходження огляду яка настає у випадку відмови водія від будь-якого, визначеного законом порядку, та запропонованого (в разі наявності підстав) огляду, а недійсним є безпосередньо огляд, проведений з порушенням проведення його порядку. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи, складені уповноваженими державними особами та дії цих посадових осіб, що їх складали, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не звертався із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва, відповідно до ст.267 КУпАП, з метою ініціювання службової перевірки або притягнення цих осіб до дисциплінарної відповідальності.
Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 подавав заяву в порядку, передбаченим чинним КПК України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП.
Також стороною захисту не надано відомостей про те, що він звертався до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій працівників поліції.
Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.
Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг з боку ОСОБА_1 щодо дій працівників поліції під час проведення ними огляду останнього на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу, апеляційний суд дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності та заслуговують на увагу.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 про те, що працівниками поліції порушено процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння, є необґрунтованими.
Так, працівником поліції в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота; порушення мови; поведінка, що не відповідає обстановці (арк.1).
Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі. 
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 Правил дорожнього руху та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція). 
За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння. 
Відповідно до ч.2 Розділу І вищезазначеної Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно ч.3 Розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 6 Інструкції передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я.
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд, відповідно до ч.7 Інструкції, проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП.
Згідно з п.2.5 Правил дорожнього руху водій транспортного засобу повинен не просто погодитись на проведення огляду на стан сп`яніння, а саме пройти відповідний огляд в установленому порядку. Крім того, водій транспортного засобу повинен своєю процесуальною поведінкою забезпечити можливість проведення такого огляду і не створювати перешкод щодо реальної можливості його проведення в установленому законом порядку.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що, згідно відеозапису події, вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі була чіткою і зрозумілою для сприйняття, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 не було об`єктивних підстав для не проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що, у свою чергу, свідчить про умисне бажання уникнути встановленої Законом відповідальності за скоєне.
З огляду на викладене, суд не вбачає істотних порушень вимог Інструкції з боку працівників поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 , а також порушення порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Посилання захисника – адвоката Зарицької К.Ю. на те, що ОСОБА_1 працівники поліції не повідомили ознак алкогольного сп`яніння, є необґрунтованими та спростовуються наявними відеозаписами з нагрудного реєстратора працівника поліції, з якого вбачається, що під час спілкуванням з водієм, працівником поліції у останнього виявлено ознаки запаху алкоголю з порожнини рота (відео «export-ptlhl», 22:39:00), що є однією з обов`язкових ознак для пропонування проходження огляду на стан сп`яніння.
Більш того, твердження сторони захисту про те, що фактично ОСОБА_1 не мав ознак алкогольного сп`яніння, а, відтак, ці ознаки не могли бути встановлені співробітниками поліції, що на думку захисника свідчить про безпідставність висунутої вимоги про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки особиста суб`єктивна оцінка водієм свого стану не звільняє його як від обов`язку виконати вимогу поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння, передбачену п. 2.5 Правил дорожнього руху, так від адміністративної відповідальності за невиконання такої вимоги.
Поряд із цим, у матеріалах справи міститься довідка інспектора ВАП УПП в Харківській області ДПП Кірічек О., згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 18 березня 2015 року (арк.3), що свідчить про позитивне складення ним іспиту на знання вимог Правил дорожнього руху, а тому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що останній знає правила дорожнього руху, в тому числі п. 2.5. 
Апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 свідомо ігнорував Правила дорожнього руху, що також свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.
Отже, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та вірно притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставною.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

У зв`язку з викладеним, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Зарицької К.Ю. залишити без задоволення.
Постанову судді Червонозаводського   районного суду м.Харкова від 19 вересня 2024 рокуу справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без зміни.
Постанова є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

       Суддя                                                                        С.К. Шабельніков