Справа № 446/1566/14-ц                                Головуючий у 1 інстанції: Котормус Т.І. 
Провадження № 22-ц/811/2352/24                 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25 листопада 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Ванівського О.М.,
суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.
секретаря: Ковальчука Ю.П.
з участю: представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – адвоката Андрушків С.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – адвоката Андрушків С.Є. на ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02 липня 2024 року у справі за заявою АТ КБ «ПриватБанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,-
в с т а н о в и в:
В травні 2024 року представник АТ КБ «ПриватБанк» Кудрик Т.П. звернулася до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області із заявою, в якій просила поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по справі № 446/1566/14
Свої вимоги мотивувала тим, що 22.06.2015 року Кам`янка-Бузьким районним судом винесено рішення по справі № 446/1566/14 за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором на користь АТ КБ «ПриватБанк» та по справі видано виконавчий лист, строк пред`явлення якого до 19.02.2024. Проте такий строк було пропущено за наступних причин, а саме:виконавчі листи видані судом 13.07.2015 були пред`явлені до примусового виконання ДВС Кам`янка-Бузького районного управління юстиції Львівської області, після чого, 30.03.2016 ДВС повернула виконавчі листи від липня 2015 року у зв`язку із винесеною ухвалою Апеляційного суду Львівської області по справі № 446/1566/14. Дані виконавчі листи ДВС направлені в головний офіс в м. Дніпро та при пересилці втрачені. Після вирішення справи в апеляційній інстанції, рішення було змінено та отримано виконавчі листи в березні 2024 року.
З 12.03.2020 року під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (Covid-19), строки продовжуються на строк дії такого карантину. Також у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та на підставі розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" визначені Законом “Про виконавче провадження” строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
Тому, з даних підстав просила визнати поважними причини пропуску пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки боржником самостійно рішення суду не виконується, а пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання не дає можливості АТ КБ “ПРИВАТБАНК" звернутися до органів Державної виконавчої служби для примусового виконання рішення суду по справі.
Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02 липня 2024 року заяву АТ КБ «ПриватБанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання - задоволено.
Поновлено пропущений строк для подання виконавчого листа № 446/1566//14 від 11.05.2017 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , іпн. НОМЕР_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 паспорт серії НОМЕР_3 , іпн НОМЕР_4 ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №LVKBGA0000000039 від 16.07.2008 року, що виникла станом на 28.05.2015 року в сумі 73597,05 дол. США, з яких 24882,20 дол. США - заборгованість за кредитом, 19470,71 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 5243,80 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 20000,00 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, 4000,34 дол. США - процентна складова штрафу, 250 грн. 00 коп. фіксована складова штрафу, що в гривневому еквіваленті станом на дату складання розрахунку складає 1548731 (один мільйон п`ятсот сорок вісім тисяч сімсот тридцять одна) грн. 93 коп., та про стягнення в рівних частинах з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судового збору у розмірі 7673 (сім тисяч шістсот сімдесят три) грн. 40 коп. за подання позовної заяви.
Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – адвокат Андрушків С.Є.
В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та неповним з`ясуванням усіх обставин справи. 
Зокрема покликається на те, що виконавчі документи у справі для примусового їх виконання були подані 13.07.2015 року однак, 30.06.2016 року були повернуті тим же ДВС до головного офісу позивача у зв`язку з винесеною Апеляційним судом Львівської області ухвалою у дані справі. Поряд з тим, Акт № 20241405/5 про втрату у червні 2016 році виконавчих документів позивачем складений лише 14.05.2024 року. Таким чином, звертають увагу суду на те, що позивач протягом останніх восьми років даною справою і її виконавчим провадженням не цікавився, будь якого інтересу до справи не проявляв і протягом багатьох років не вживав жодних процесуальних дії щодо пред`явлення судового рішення у справі №446/1566/14 до його примусового виконання, тобто зловживав своїми процесуальними правами.
Просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. 
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – адвоката Андрушків С.Є. на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що таку слід задовольнити.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Задовольняючи заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що втрата виконавчого листа при пересилці, що підтверджується відповідним актом АТ КБ «Приватбанк» та встановлення згідно ЗУ "Про захист населення від інфекційних хвороб" від 10.02.2020 року карантину з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу, є поважними, оскільки є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи представника позивача, що звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій і підтверджені належними доказами.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Зазначене конституційне положення відображено й у статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,-і за її межами.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Процесуальні питання, які вирішуються судом у зв`язку з виконанням судових рішень у цивільних справах, врегульовані у Розділі VI ЦПК України.
Згідно ч. 1ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підстав виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Матеріалами справи та судом встановлено, що рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області у цивільній справі № 446/1566/14 від 22.06.2015 року задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по кредитному договорі у сумі 84081,93 доларів США, що за курсом 21,04 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.08.2015 року складає 1769 083 (один мільйон сімсот шістдесят дев`ять тисяч вісімдесят три) грн. 76 коп.
13 липня 2015 року по даній цивільній справі було видано виконавчі листи. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 04.07.2016.
29 січня 2016 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення суду від 22.06.2015 року, яку 11.05.2017 року було задоволено частково та вирішено стягнутим із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 73597,05 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на дату складання розрахунку складає 1548731 грн. 93 коп.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень і інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Положеннями ст. 23 цього ж Закону України передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховуються. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю повного або частково виконання рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після перерви встановлюється з дня повернення виконавчого документа стягувачу.
Звертаючись до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання заявник покликався на те, що виконавчі листи видані судом 13.07.2015 були пред`явлені до примусового виконання ДВС Кам`янка-Бузького районного управління юстиції Львівської області, після чого, 30.03.2016 року ДВС повернула виконавчі листи від липня 2015 року у зв`язку із винесеною ухвалою Апеляційного суду Львівської області по справі № 446/1566/14. Дані виконавчі листи ДВС направлені в головний офіс в м. Дніпро та при пересилці втрачені.
За правилами ч.1 ст.433 ЦПК України підставою для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконанняє поважність причин пропуску такого строку.
Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання може бути поновлений судом за умови, якщо заявник доведе належними і допустимими доказами існування обставин, які об`єктивно перешкоджали йому вчинити процесуальну дію у встановлений законом строк.
Під поважними причинами пропуску процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що пропустила цей строк, і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного пред`явлення виконавчого документа до виконання у визначений законом строк.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У даній цивільній справі судом розглядається заява про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа за судовим рішенням від 22.06.2015 року, яке було змінено апеляційним судом Львівської області 11.05.2017 року.
Як вбачається з матеріалів справи, виконавчий лист був пред`явлений до виконання 13.07.2015 року. 
Постановою державного виконавця від 30.03.2016 року виконавчий лист повернуто у зв`язку з відкриттям апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Буського районного суду Львівської області від 22.06.2015 року.
Відповідно до акту №20241405/5 від 14.05.2024 року, згідно проведеної звірки отриманих в період 2015-2016 років і фактично наявних (не пред`явлених в органи Державної виконавчої служби України) виконавчих листів та судових наказів відповідно до розпорядження № 359/DNA/0407-17, виявлено факт втрати виконавчого листа про примусове виконання рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області по справі №446/1566/14.
Строк для пред`явлення виконавчого листа за рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області, яке було частково скасоване Апеляційним судом Львівської області у справі №446/1566/14-ц становив до 11.05.2020 року.
Із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, АТ КБ «ПриватБанк» звернулися в травні 2024 року.
Відтак колегія суддів приходить до висновку, що позивач з травня 2017 року не вчиняв жодних дій щодо пред`явлення судового рішення у справі №446/1566/14-ц до його примусового виконання. З моменту закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання пройшло 4 роки.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, пропущений товариством з поважних причин.
Враховуючи наведене, колегія суддів констатує те, що після повернення виконавчого листа, стягувач мав достатньо часу для звернення його до виконання, однак жодних відповідних дій, не вчинив, протилежні докази в матеріалах справи відсутні.
Сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець був обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися. Однак, законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечив рівність сторін виконавчого провадження.
В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).
Доводи АТ КБ «ПриватБанк» стосовно того, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущений з поважних причин не є переконливими, оскільки не містять належних та допустимих доказів такого, тому у задоволенні заяви необхідно відмовити за недоведеністю.
В цьому контексті колегія суддів також враховує те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання має на меті забезпечення принципу правової визначеності, оскільки захищає боржника від прострочених вимог стягувача.
Зокрема, згідно правових позицій Європейського Суду з прав людини, що викладені у пункті 570 рішення від 20.09.2011 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» (заява № 14902/04) та у пункті 51 рішення від 22.10.1996 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» (заяви № 22083/93, 22095/93), такі дають підстави зробити висновки, що сплив строків пред`явлення виконавчого листа до виконання є законним правом боржника уникнути притягнення до цивільно-правової відповідальності після закінчення певного періоду після видачі судом виконавчого документа. Також ці строки забезпечують юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав боржників. Тому вирішуючи питання поважності причин пропуску стягувачем строку пред`явлення виконавчого листа до виконання суд фактично вирішує питання не тільки про право стягувача, а й про права боржника, у підсумку обом гарантуючи право на справедливий суд. У зв`язку з цим, оцінюючи наявність підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання та видачу його дублікату, суд має враховувати не лише майнові інтереси стягувача, а й захищати права та інтереси боржника, який у даному випадку правомірно протягом кількох років може розраховувати на відсутність загрози примусового виконання рішення суду.
Вирішуючи питання поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання та фактично встановивши, що у АТ КБ «ПриватБанк» відсутні поважні причини пропуску такого, колегія суддів вважає заяву необґрунтованою.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку,що доводи апеляційної скарги є підставними та заслуговують на увагу, а ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02 липня 2024 року необхідно скасувати, з ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Керуючись ст.ст. 374 ч. 2 п.1, 376, 381 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – адвоката Андрушків С.Є. – задовольнити.
Ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 02 липня 2024 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви АТ КБ «ПриватБанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання - відмовити
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 02.12.2024 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.