КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
06 листопада 2024 року
 
справа № 759/3778/24
                                 
провадження № 22-ц/824/13150/2024
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
            судді-доповідача: Музичко С.Г.,
            суддів: Сушко Л.П., Олійника В.І.
при секретарі:  Шереметьєвій М.В.
  
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року, постановленого під головуванням судді Петренко Н.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва про стягнення невиплаченої заробітної плати, -
 
В С Т А Н О В И В :
 
09 березня 2022 року Київським міським головою ОСОБА_3 прийнято Розпорядження № 148 від 09.03.2022 про відсторонення ОСОБА_1 від займаної посади начальника Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києві у зв'язку з невиконанням доручень під час дії правового режиму воєнного стану.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 січня 2023 року позов ОСОБА_1 до Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району», про визнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.
Визнано незаконним і скасовано Розпорядження Київського міського голови            ОСОБА_3 № 148 від 09.03.2022 про відсторонення  ОСОБА_1 .
Стягнуто із Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» на користь  ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 430204,08 грн.
В іншій частині позову щодо поновлення позивача на посаді Начальника Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» - відмовлено.
Стягнуто із Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) та Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» на користь позивача  ОСОБА_1 судовий збір в розмірі по 992, 40 грн. з кожного.
Стягнуто з Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) та Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» на користь держави судовий збір в розмірі по 2151,02 грн. з кожного.
Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 23 серпня 2023 року апеляційну скаргу Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) залишено без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20 січня 2023 року залишити без змін.
Рішенням Святошинськогорайонногосудум. Києва від 24 листопада 2023 року позов  ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Шляхо-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва про визнання незаконним наказу про проведення розрахунку при звільненні, стягнення невиплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнуто з Комунального підприємства «Шляхоексплуаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району»  м. Києва на користь ОСОБА_1 невиплачену суму за невикористані дні відпустки у розмірі 89 394 (вісімдесят дев?ять тисяч триста дев?яносто чотири) грн. 26 коп., середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день розрахунку у розмірі 351 714 (триста п?ятдесят одна тисяча сімсот чотирнадцять) грн. 12 коп., що загалом складає 441 108 (чотириста сорок одна тисяча сто всім) грн. 38 коп.
Стягнуто з Комунального підприємства «Шляхоексплуаційне управління по ремонту та утриманнюавтомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району»    м. Києва на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов?язані зі сплатою судового збору у розмірі 4 411 (чотири тисячі чотириста одинадцять) грн. 02 коп.
Стягнуто з Комунального підприємства «Шляхоексплуаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району»   м. Києва на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов?язані із оплатою професійної правової допомоги у розмірі 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп.
У решті позовних вимог відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 27 лютого 2024 року апеляційну скаргу начальника Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва Зелінського Сергія Андрійовича залишено без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 листопада 2023 року залишено без змін.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва про стягнення невиплаченої заробітної плати - відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 10 червня 2024 року подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Вимоги обґрунтовані тим, що судом неправильно застосовано норми матеріального права. Зазначає, що висновок суду про те, що заробітна плата не повинна виплачуватися Позивачу, так як він фактично не працював і не виконував своїх трудових обов`язків є хибною, адже його було відсторонено від займаної посади поза його волею. Вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва - Зелінський Сергій Андрійович заперечує проти задоволення апеляційної скарги та вважає рішення Святошинського районного суду від 15.05.2024 року законним. Зазначає, що виплати, які мають бути здійснені незаконно звільненому працівнику, не витікають з трудового договору та не кваліфікуються, як плата за виконану роботу. Звертає увагу, що у апеляційній скарзі позивач змінює предмет позову, тим самим, порушуючи норми процесуального законодавства України.
У судовому засіданні позивач та його представник апеляційну скаргу підтримали, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року просили скасувати та ухвалити нове.
Представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Частиною сьомою статті 235 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Частиною першою статті 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - у місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Позивач скористався своїм правом та оскаржив наказ про відсторонення. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 січня 2023 року визнано незаконним і скасовано Розпорядження Київського міського голови ОСОБА_3 № 148 від 09.03.2022 року про відсторонення ОСОБА_1 .
За змістом частини другої статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Згідно із частиною першою статті 3 та статтею 4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
У Рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «заробітна плата» і «оплата праці», які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.
Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).
Трудовий договір повинен укладатись, як правило, у письмовій формі (частина перша статті 24 КЗпП України) або оформлюватись наказом чи розпорядженням роботодавця (частина третя статті 24 КЗпП України).
З огляду на зазначене, якщо працівник був незаконно звільнений, трудовий договір з ним був незаконно припинений роботодавцем в односторонньому порядку. Виплати, які мають бути здійснені роботодавцем на користь незаконно звільненого працівника, у тому числі середній заробіток за час вимушеного прогулу або різниця у заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, не можуть вважатись заробітною платою та не витікають із трудового договору як підстави для виплат. Ці виплати не можуть кваліфікуватись як плата за виконану роботу.
Ураховуючи викладене, виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу (частина друга статті 235 КЗпП України) не є різновидом оплати праці та елементом структури заробітної плати.
Отже, за змістом норм чинного законодавства середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади у зв`язку з закінченням терміну дії укладеного з ним контракту відповідно до наказу від 28.06.2023 № 108-к.
Крім того, рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 січня 2023 року стягнуто із Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.1.2023 року стягнуто з Комунального підприємства «Шляхо-експлуаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Святошинського району» м. Києва на користь ОСОБА_1 невиплачену суму за невикористані дні відпустки у розмірі та середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день розрахунку.
Тобто, на користь позивача вже було стягнуто середній заробіток за весь період затримки розрахунку при звільнені.
Як вбачається зі змісту рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року у підприємства з ОСОБА_1 повністю проведений розрахунок і відсутня заборгованість з виплати заробітної плати та інших компенсаційних виплат.
За таких обставин, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд  
               П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 травня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач  

Судді