ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

13 листопада 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/4008/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року (суддя Рищенко А.Ю.) в справі №160/4008/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, – Дніпровська міська рада, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровської області (далі - ГУ ДПС) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24 травня 2023 року:
№390342-2412-0463 про визначення суми податкового зобов`язання за кодом платежу 18010900 з орендної плати фізичних осіб за 2023 рік у сумі 108493,48 грн;
№390343-2412-0463 про визначення суми податкового зобов`язання за кодом платежу 18010900 з орендної плати фізичних осіб за 2023 рік у сумі 550,73 грн;
№390344-2412-0463 про визначення суми податкового зобов`язання за кодом платежу 18010900 з орендної плати фізичних осіб за 2023 рік у сумі 16062,91 грн;
зобов`язання на особовому рахунку платника податків видалити відомості про нарахування податкових зобов`язань за податковими повідомленнями-рішеннями від 24 травня 2023 року №390342-2412-0463, №390343-2412-0463, №390344-2412-0463.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Дніпровську міську раду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року позов задоволено частково.
Визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 24 травня 2023 року №390342-2412-0463 форми «Ф», яким визначено суму податкового зобов`язання ОСОБА_1 за кодом платежу 18010900 з орендної плати фізичних осіб за 2023 рік у сумі 108493,48 грн, №390343-2412-0463 форми «Ф», яким визначено суму податкового зобов`язання ОСОБА_1 за кодом платежу 18010900 з орендної плати фізичних осіб за 2023 рік у сумі 550,73 грн, №390344-2412-0463 форми «Ф», яким визначено суму податкового зобов`язання ОСОБА_1 за кодом платежу 18010900 з орендної плати фізичних осіб за 2023 рік у сумі 16062,91 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.
Судом першої інстанції не враховано факт припинення договорів оренди, а позивачем не повернуто земельні ділянки власнику на підставі відповідного акту, при цьому за відомостями Державного земельного кадастру земельні ділянки до теперішнього часу рахуються за позивачем як землекористувачем, тому вважає правомірним визначення позивачу податкового зобов`язання з орендної плати спірними податковими повідомленнями-рішеннями. 
Зауважує, що позивач до цього часу використовує ці земельні ділянки, адже на них розташовані об`єкти оподаткування, які позивачем використовуються у господарській діяльності, що підтверджено повідомленнями форми №20-ОПП. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.
У відзиві на апеляційну скаргу третя особа просить задовольнити апеляційну скаргу.
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено, що між позивачем та Дніпропетровською міською радою 30 грудня 2013 року укладено договір оренди землі по АДРЕСА_1 з кадастровим номером №1210100000:03:159:0102. За цим договором в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,1090 га, площа частки, за яку справляється орендна плата, становить 54,23% або 0,0591 га.
Відповідно до п. 8 договору його укладено до 30 липня 2018 року. Після закінчення строку дії договору, орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його.
Між позивачем та Дніпропетровською міською радою 30 грудня 2013 року укладено договір оренди землі по АДРЕСА_1 з кадастровим номером №1210100000:03:159:0101. За цим договором в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0390 га, площа частки, за яку справляється орендна плата, становить 0,76% або 0,0003 га.
Відповідно до п. 8 договору його укладено до 30 липня 2018 року. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його.
Між позивачем та Дніпропетровською міською радою 30 грудня 2013 року укладено договір оренди землі по АДРЕСА_1 з кадастровим номером №1210100000:03:159:0014. За цим договором в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0256 га, площа частки, за яку справляється орендна плата, становить 38,11% або 0,0098 га.
Відповідно до п. 8 договору його укладено до 30 липня 2018 року. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його.
Після спливу строку дії зазначених договорів оренди позивач не звертався до Дніпровської міської ради стосовно поновлення строку дії договорів оренди на той самий строк та на тих самих умовах.
22 січня 2024 року Дніпровська міська рада листом №8/9-65 повідомила про те, що договори оренди землі від 30 грудня 2013 року, посвідчені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є. 30 грудня 2013 року, (державна реєстрація від 30.12.2013 №№4122355; 4141120 та 4141832) на земельні ділянки за адресою по АДРЕСА_1 (кадастрові номери 1210100000:03:159:0014; 1210100000:03:159:0101 та 1210100000:03:159:0102) мали свій строк дії до 30 липня 2018 року. На даний час зазначені договори оренди землі вважаються припиненими.
24 травня 2023 року ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийняті податкові повідомлення-рішення:
- №390342-2412-0463 форми «Ф», яким визначено суму податкового зобов`язання ОСОБА_1 за кодом платежу 18010900 з орендної плати фізичних осіб за 2023 рік у сумі 108493,48 грн;
- №390343-2412-0463 форми «Ф», яким визначено суму податкового зобов`язання ОСОБА_1 за кодом платежу 18010900 з орендної плати фізичних осіб за 2023 рік у сумі 550,73 грн;
- №390344-2412-0463 форми «Ф», яким визначено суму податкового зобов`язання ОСОБА_1 за кодом платежу 18010900 з орендної плати фізичних осіб за 2023 рік у сумі 16062,91 грн.
Врахувавши, що після закінчення строків, на які укладено договори оренди землі, дію даних договорів припинено, а тому з 30 липня 2018 року відсутні будь-які підстави вважати позивача платником податкового зобов`язання з орендної плати на підставі договорів оренди від 30 грудня 2023 року, а без наявності укладених у встановленому законом порядку договорів оренди земельної ділянки позивач не може бути платником визначених в оскаржуваних податкових повідомлення-рішеннях податкових зобов`язань з орендної плати з фізичних осіб, позивач у 2023 році не був користувачем земельних ділянок, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень. 
Стосовно позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача видалити з особового рахунку платника податків відомості про нарахування податкових зобов`язань за податковими повідомленнями-рішеннями від 24 травня 2023 року №390342-2412-0463, №390343-2412-0463, №390344-2412-0463 суд першої інстанції вважав, що така вимога задоволенню не підлягає, адже заявлена позивачем передчасно, оскільки такий обов`язок виникне у відповідача у зв`язку із скасуванням спірних рішень.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та Дніпропетровською міською радою 30 грудня 2013 року укладено три договори оренди землі по АДРЕСА_1 :
з кадастровим номером №1210100000:03:159:0102, за яким в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,1090 га, площа частки, за яку справляється орендна плата, становить 54,23% або 0,0591 га;
з кадастровим номером №1210100000:03:159:0101, за яким в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0390 га, площа частки, за яку справляється орендна плата, становить 0,76% або 0,0003 га;
з кадастровим номером №1210100000:03:159:0014, за яким в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0256 га, площа частки, за яку справляється орендна плата, становить 38,11% або 0,0098 га.
Строк дії договорів оренди закінчився 30 липня 2018 року.
Позивач не зверталась до Дніпровської міської ради стосовно поновлення строку дії договорів оренди.
22 січня 2024 року Дніпровська міська рада листом №8/9-65 повідомила про те, що договори оренди землі від 30 грудня 2013 року, посвідчені приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є. 30 грудня 2013 року, (державна реєстрація від 30.12.2013 №№4122355; 4141120 та 4141832) на земельні ділянки за адресою по АДРЕСА_1 (кадастрові номери 1210100000:03:159:0014; 1210100000:03:159:0101 та 1210100000:03:159:0102) мали свій строк дії до 30 липня 2018 року. На даний час зазначені договори оренди землі вважаються припиненими.
ГУ ДПС 24 травня 2023 року прийняті податкові повідомлення-рішення:
- №390342-2412-0463 про визначення суми податкового зобов`язання ОСОБА_1 за кодом платежу 18010900 з орендної плати фізичних осіб за 2023 рік у сумі 108493,48 грн;
- №390343-2412-0463 про визначення суми податкового зобов`язання ОСОБА_1 за кодом платежу 18010900 з орендної плати фізичних осіб за 2023 рік у сумі 550,73 грн;
- №390344-2412-0463 про визначення суми податкового зобов`язання ОСОБА_1 за кодом платежу 18010900 з орендної плати фізичних осіб за 2023 рік у сумі 16062,91 грн.
Спірним в цій справі є питання наявності у фізичної особи обов`язку з внесення орендної плати після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Підпунктом 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
У розумінні підпункту 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.
Згідно з підпунктом 270.1.2 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктом оподаткування орендною платою є земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.
Відповідно до пункту 288.1 статті 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.
Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.
Договір оренди земель державної і комунальної власності укладається за типовою формою, затвердженою Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктом 288.4 статті 288 ПК України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
За приписами пункту 288.5 статті 288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою за розмір земельного податку:
для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки;
для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.
За змістом підпункту 288.5.2 пункту 288.5 статті 288 ПК України розмір орендної плати не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів визначені статтями 285-287 Податкового кодексу України.
Абзацом першим пункту 286.5 статті 286 ПК України визначено, що нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.
Згідно з підпунктом 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 ПК України базою оподаткування земельним податком є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.
Відповідно до пункту 289.1 статті 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Статтею 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.
Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них.
Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України «Про оренду землі» №161-XIV від 06 жовтня 1998 року (далі - Закон №161-XIV).
Статтею 14 Закону №161-XIV встановлено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Власник земельної ділянки може встановити вимогу нотаріального посвідчення договору оренди землі та скасувати таку вимогу. Встановлення (скасування) вимоги є одностороннім правочином, що підлягає нотаріальному посвідченню. Така вимога є обтяженням речових прав на земельну ділянку та підлягає державній реєстрації в порядку, визначеному законом.
Відповідно до частини першої статті 19 Закону №161-XIV строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права.
За положеннями статті 31 Закону №161-XIV договір оренди землі припиняється в разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що оскільки закінчився строк дії договорів оренди, на який його було укладено між Дніпровською міською радою та позивачем, такі договори оренди вважаються припиненими.
Відповідно, позивач не є платником орендної плати у розумінні підпункту 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України.
Більш того, припинення договорів оренди земельних ділянок дає підстави вважати, що земельні ділянки з кадастровими номерами 1210100000:03:159:0014; 1210100000:03:159:0101 та 1210100000:03:159:0102 не є об`єктами оподаткування орендною платою у розумінні підпункту 270.1.2 пункту 270.1 статті 270 ПК України.
Крім того, припинення договорів оренди вказує на відсутність підстави, визначеної пунктом 288.1 статті 288 ПК України, для нарахування орендної плати за земельну ділянку.
Враховуючи, що позивач не є платником орендної плати, земельні ділянки не є об`єктами оподаткування орендною платою на підставі договорів оренди, які є припиненими, а також відсутність підстави для нарахування орендної плати – чинного договору оренди земельної ділянки, суд доходить до висновку про відсутність у позивача обов`язку з внесення орендної плати у 2023 році та, відповідно, про протиправність визначення позивачу податкового зобов`язання з орендної плати за 2023 рік податковими повідомленнями-рішеннями від 24 травня 2023 року №390342-2412-0463 у сумі 108493,48 грн, №390343-2412-0463 у сумі 550,73 грн, №390344-2412-0463 у сумі 16062,91 грн.
Доводи апелянта про неврахування судом першої інстанції того факту, що позивачем після припинення договорів оренди не повернуто земельні ділянки власнику на підставі відповідного акту суд визнає необґрунтованими та такими, що не вказують на те, що позивач має обов`язок зі сплати орендної плати. 
Так, наслідки припинення або розірвання договору оренди землі передбачені статтею 34 Закону №161-XIV, відповідно до якої у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.
У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. 
Тобто у разі не повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар має обов`язок відшкодувати завдані збитки.
Разом з тим, приведеною нормою закону не встановлено обов`язку зі сплати орендної плати після припинення дії договору оренди. 
Той факт, що за відомостями Державного земельного кадастру земельні ділянки до теперішнього часу рахуються за позивачем як землекористувачем, не свідчить про використання позивачем земельних ділянок на підставі договір оренди, строк дії яких закінчився. 
Аргумент апелянта, що до цього часу позивач використовує ці земельні ділянки, адже на них розташовані об`єкти оподаткування, які позивачем використовуються у господарській діяльності, що підтверджено повідомленнями форми №20-ОПП, суд відхиляє, позаяк жодною правовою нормою не встановлено обов`язку із внесення саме орендної плати після припинення договору оренди. 
Згідно з пунктом 287.6 пункту 287 ПК України при переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку. 
За положеннями пункту 287.8 статті 287 ПК України власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
Тобто власники нерухомого майна сплачують податок за земельні ділянки, на яких розташовані відповідні будівлі, а не орендну плату.
Оскільки спірними податковими повідомленнями-рішення позивачу визначено податкове зобов`язання з орендної плати, а не з податку за земельні ділянки, факт використання позивачем об`єктів нерухомого майна не вказує на наявність у позивача обов`язку зі сплати позивачем орендної плати з урахуванням факту припинення договорів оренди земельних ділянок.
В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржене, тому судом не надається висновкам суду першої інстанції, за якими суд першої інстанції відмовив у задоволенні частини позовних вимог.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує: для юридичних осіб - ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року в справі №160/4008/24 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 червня 2024 року в справі №160/4008/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровської області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, – Дніпровська міська рада, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 13 листопада 2024 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 13 листопада 2024 року.
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко