ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року	Львів	Справа № 140/8273/24 пров. № А/857/27807/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді                                     Курильця А.Р., 
суддів                                                           Мікули О.І., Пліша М.А.,
з участю секретаря                                     Березюка Д. О.,
позивача                                                ОСОБА_1 ,
представника позивача                              Ковальова С.В.,
представника відповідача                          Раєнка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» про визнання протиправними та скасування наказів в частині, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,-

суддя в 1-й інстанції – ОСОБА_2 ,
час ухвалення рішення – 30 вересня 2024 року, 15:33 год.,
місце ухвалення рішення – м.Луцьк,
дата складання повного тексту рішення – 07 жовтня 2024 року,

                                                       в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» про визнання протиправними та скасування наказів в частині, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
          Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
          Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення задоволення позову та прийняти постанову про задоволення позову повністю.
          Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідно до статті 60 Конституції України ніхто не зобов`язаний виконувати явно злочинні розпорядження чи накази. На думку позивача, наказ командира зведеного підрозділу управління поліції особливого призначення №3 ДПОП «ОШБ НП України «Лють» від 09.06.2024 №194ДСК/ВС «Про виконання бойового (спеціального) завдання» є явно злочинним, оскільки він не був ознайомлений з картами місцевості та розташуванням позицій, позиція, на яку він повинен був вирушати з іншими поліцейськими, не була облаштована належним чином, не була організована евакуація поранених, також командир штурмового батальйону №1 підполковник поліції ОСОБА_3 хотів завести на одну позицію велику кількість поліцейських (в даному випадку 16 осіб). Крім того, вказує, що 26.03.2024 закінчив лікування внаслідок одного із трьох поранень і йому щоразу після виходу на бойове завдання та значних фізичних навантажень необхідно робити знеболюючи ін`єкції, оскільки не був долікований і не надали направлення на проходження ВЛК, незважаючи на те, що отримав три поранення. Під час оголошення наказу наголошував, що йому необхідно регулярно після фізичних навантажень робити знеболення, про яке зазначено в консультативному висновку спеціаліста №866 від 09.06.2024. За таких обставин, оскаржувані позивачем накази не відповідають вимогам Конституції України, нормам статей 4, 11-13, 19, 20 та 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, вимогам пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», а тому підлягають скасуванню. Крім того, при проходженні позивачем 08.08.2024 ВЛК у нього були встановлені численні захворювання, які стали підставою для висновку, що він придатний до служби у ВЧ забезпечення, ТЦК, ВВНЗ, НЦ. Якби позивачу надали можливість пройти ВЛК до оголошення наказу, то з урахуванням вказаних обмежень він не підпадав би до будь-яких дисциплінарних стягнень (т.3, а.с.2-4).
          Позивач та його представник в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали, просять рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.
          Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просить рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.
          Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
          Судом встановлено, що з 07.04.2023 майор поліції ОСОБА_1 проходив службу в поліції та призначений інспектором взводу №4 роти №4 штурмового батальйону №1 («Луганськ-1 імені Героя України Сергія Губанова») полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ НП України «Лють», що слідує з витягу із наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 05.04.2023 №269 о/с «По особовому складу» (т.1, а.с.12, 119).
Відповідно до наказу ДПОП «ОШБ НП України «Лють» від 17.04.2024 №89ДСК ОСОБА_1 із 27.04.2024 відряджений до особливого розпорядження до оперативно-тактичного угруповання «Луганськ» оперативно-стратегічного угруповання військ «Хортиця» до Донецької та Луганської областей, що підтверджується довідкою від 20.06.2024 (т.2, а.с.328).
На підставі бойових розпоряджень ОСУВ «Хортиця» від 10.04.2024 №313/1908/1324т та ОТУ «Луганськ» від 11.04.2024 №443т/оту, від 17.04.2024 №858т/оту, від 18.04.2024 №912т/оту, від 21.04.2024 №1053т/оту, від 15.05.2024 №2009т/оту, ДПОП «ОШБ НП України «Лють» від 01.06.2024 №359т/02/59/03-2024БР та від 03.06.2024 №366т/02/59/03-2024БР ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 були залучені до заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії проти України.
Наказом ДПОП «ОШБ НП України «Лють» від 11.04.2024 №13ВС «Про формування зведеного підрозділу управління поліції особливого призначення №3» сформований зведений підрозділ УПОП №3 ДПОП «ОШБ НП України «Лють» (т.1, а.с.56).
На виконання вимог бойових розпоряджень командира зведеного підрозділу ДПОП «ОШБ НП України «Лють» від 01.06.2024 №359т/02/59/03-2024БР та від 03.06.2024 №366т/02/59/03-2024БР, командиром зведеного підрозділу УПОП №3 ДПОП «ОШБ НП України «Лють» видано наказ від 09.06.2024 №194ДСК/ВС «Про виконання бойового (спеціального) завдання».
Зазначений наказ був доведений до відома поліцейських, в тому числі позивача, який відмовився від його виконання, що зафіксовано на відеозаписі, який долучений до матеріалів справи та оглянутий в ході судового розгляду (т.1, а.с.127).
11.06.2024 вих.№3103-2024 до ДПОП «ОШБ НП України «Лють» надійшла доповідна записка т.в.о.начальника управління - командира полку УПОПІ №3 ДПОП «ОШБ НП України «Лють» підполковника поліції ОСОБА_18 від про те, що 09.06.2024 приблизно о 15:30, знаходячись у м.Дружківка Краматорського району Донецької області, заступником командира штурмового батальйону №1 (« ІНФОРМАЦІЯ_1 ») полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ НП України «Лють» підполковником поліції ОСОБА_19 доведено бойовий наказ командира зведеного підрозділу НОМЕР_1 ДПОП «ОШБ НП України «Лють» від 09.06.2024 №194 ДСК/ВС «Про виконання бойових (спеціальних) завдань», в тому числі і щодо поліцейського взводу №4 роти №4 штурмового батальйону №1 («Луганськ-1 імені Героя України Сергія Губанова») полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ НП України «Лють» майор поліції ОСОБА_1 (т.2, а.с.44-48).
20.06.2024 командиру зведеного підрозділу УПОП №3 ДПОП «ОШБ НП України «Лють» надійшов рапорт заступника командира штурмового батальйону №1 полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ НП України «Лють» підполковника поліції Юрія Столяруча про те, що 09.06.2024 майор поліції ОСОБА_1 , поліцейський взводу №4 роти №4 штурмового батальйону №1 «Луганськ-1 імені Героя України Сергія Губанова») полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ НП України «Лють» відмовився від виконання наказу командира зведеного підрозділу УПОП №3 ДПОП «ОШБ НП України «Лють» від 09.06.2024 №194 ДСК/ВС «Про виконання бойових (спеціальних) завдань» (т.2, а.с.50-53).
Наказом УПОП №3 ДПОП «ОШБ НП України «Лють» від 13.06.2024 №534 «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування у формі письмового провадження та утворено дисциплінарну комісію за фактом можливого порушення службової дисципліни поліцейськими полку управління поліції особливого призначення №3 ДПОП «ОШБ НП України «Лють», що виразилось у відмові виконувати наказ командира зведеного підрозділу управління поліції особливого призначення №3 ДПОП «ОШБ НП України «Лють» від 09.06.2024 №194ДСК/ВС «Про виконання бойового (спеціального) завдання» (т.2, а.с.42-43).
За наслідками службового розслідування складено висновок службового розслідування від 27.06.2024 (т.1, а.с.22-49, т.2, а.с.14-41), в якому дисциплінарна комісія встановила, що після доведення вимог наказу від 09.06.2024 №194ДСК/ВС «Про виконання бойового (спеціального) завдання» ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_20 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 повідомили, що наказ їм зрозумілий, однак виконувати його відмовляються, а ОСОБА_16 , ОСОБА_1 , та ОСОБА_17 пояснили свою відмову погіршенням стану здоров`я та поганим самопочуттям.
При цьому протипоказань до виконання бойового (спеціального) завдання, зокрема ОСОБА_1 не виявлено.
Комісія службового розслідування вважала наявність в діях ОСОБА_1 порушення вимог пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 та 4 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VІII, що виразилося у невиконанні наказу командира зведеного підрозділу УПОП №3 ДПОП «ОШБ НП України «Лють» від 09.06.2024 №194ДСК/ВС «Про виконання бойового (спеціального) завдання», та запропонувала керівнику накласти на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.
На підставі висновку службового розслідування від 27.06.2024 наказом ДПОП «ОШБ НП України «Лють» №171 від 08.07.2023 «Про застосування дисциплінарних стягнень» зі змінами, внесеними наказом №179 від 18.07.2024 «Про внесення змін до наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 08 липня 2024 року №171» за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про національну поліцію», пунктів 1, 2 та 4 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ, підпунктів 2, 4, 5 та 6 пункту 3 розділу ІІ Посадової інструкції інспектора взводу №4 роти №4 штурмового батальйону №1 («Луганськ-1 імені Героя України Сергія Губанова») полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ НП України «Лють», затвердженої начальником управління – командиром полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ НП України «Лють» 15.05.2023, що виразилося в невиконанні наказу командира зведеного підрозділу управління поліції особливого призначення №3 ДПОП ОШБ Національної поліції України «Лють» від 09.06.2024 №194ДСК/ВС «Про виконання бойового (спеціального) завдання», застосовано до інспектора взводу №4 роти №4 штурмового батальйону №1 («Луганськ-1 імені Героя України Сергія Губанова») полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ НП України «Лють» майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції. З даним наказом позивач ознайомлений 12.07.2024, про що свідчить його підпис (т.1, а.с.120, т.2, 2-11).
Наказом ДПОП «ОШБ НП України «Лють» від 25.07.2024 №1067о/с «По особовому складу» у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, майора поліції ОСОБА_1 звільнено із служби в поліції з 25.07.2024. З даним наказом позивач ознайомлений, про що свідчить його підпис 25.07.2024 (т.1, а.с.13).
Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII), Дисциплінарним статутом органів Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ (далі – Дисциплінарний статут) та іншими нормативно-правовими актами.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом №580-VIII.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
В частині першій статті 19 Закону №580-VIII зазначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».
Нормативно-правовим актом, який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження, є Дисциплінарний статут.
За змістом преамбули Дисциплінарного статуту, дія останнього поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Cлужбова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону №580-VIII, зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Згідно зі статтею 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Як передбачає стаття 12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до частини другої статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Враховуючи вищезазначені приписи, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, зміст якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні поліцейським службової дисципліни і за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому продовжувався та діє на даний момент.
Частиною першою статті 12 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 №1932-ХІІ визначено, що участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.
Інші військові формування, утворені відповідно до законів України, та відповідні правоохоронні органи, зокрема: беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони та руху опору, сприяють забезпеченню правового режиму воєнного стану; сприяють Збройним Силам України у виконанні ними завдань, здійснюють їх пріоритетне забезпечення та інші повноваження у сфері оборони України згідно із законодавством.
Згідно з частиною першою статті 23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.
Частиною другою статті 24 Закону №580-VIII визначено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи га підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
Відповідно до пункту 1 розділу II Положення про Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» затвердженого наказом Національної поліції України від 31.01.2023 №66 (в редакції наказу НПУ від 16.04.2024 №403) основним завданням Департаменту є участь у реалізації державної політики у сфері охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, забезпечення публічної (громадської) безпеки і порядку, оборони України, виконання завдань територіальної оборони, забезпечення та здійснення заходів правового режиму надзвичайного або воєнного стану, у тому числі шляхом взаємодії з іншими складовими сектору безпеки і оборони України.
Згідно з посадовою інструкцією інспектора взводу №4 роти №4 штурмового батальйону №1 («Луганськ-1 імені Героя України Сергія Губанова») полку управління поліції особливого призначення №3 Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» до завдань і обов`язків ОСОБА_1 , серед іншого, входить: участь у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також відсічі збройної агресії проти України, обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму надзвичайного або воєнного стану у разі його оголошення по всій території України або в окремій місцевості, зокрема, шляхом виконання бойових розпоряджень, які надані уповноваженими посадовими особами та бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), спеціальних та технічних засобів відповідно до законодавства України); виконання бойових завдань із відсічі збройної агресії, проведення штурмових, контрдиверсійних та пошуково-фільтраційних заходів тощо.
Інспектор взводу зобов`язаний: запобігати вчиненню правопорушень; знати та неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, бути вірним Присязі працівника поліції, мужньо і вправно служити народу України; безумовно виконувати накази прямих керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та невідкладно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватись від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також таких, що підривають авторитет Національної поліції України тощо (т.2, а.с.199-203).
Отже, до посадових обов`язків позивача, як поліцейського, безумовне виконання наказів прямих керівників, відданих (виданих) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.
В силу вимог частин першої та третьої статті 4 Дисциплінарного статуту наказ є формою реалізації службових повноважень керівника, згідно з якими визначаються мета і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа. Наказ має бути чітко сформульований і не може допускати подвійного тлумачення.
Наказ може віддаватися усно чи видаватися письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.
Відповідно до частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.
Отже, службова дисципліна полягає у виконанні, зокрема наказу керівника, відданого в межах наданих повноважень та відповідно до закону. Невиконання наказу є порушенням службової дисципліни.
За правилами статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку. Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Статтею 15 Дисциплінарного статуту визначено, що проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.
Як передбачено правилами статті 19 Дисциплінарного статуту, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються:
1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування;
2) підстава для призначення службового розслідування;
3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку;
4) пояснення поліцейського щодо обставин справи;
5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи;
6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи;
7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку;
8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;
9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення;
10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону;
11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок №893).
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку №893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Згідно з пунктами 1, 2, 4, 7, 13, 14, 15 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні чи письмові пояснення з приводу відомих їм відомостей про діяння, що стало підставою для призначення службового розслідування. Усні пояснення можуть фіксуватися особою, яка проводить службове розслідування, у тому числі за допомогою технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і відеозапису, засобів фото- і відеозапису з подальшим накладанням на файл електронного цифрового підпису.
Під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.
Якщо поліцейський, викликаний на засідання дисциплінарної комісії, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається таким, що належно повідомлений. У цьому разі засідання дисциплінарної комісії проводиться без його участі, а поліцейський вважається таким, що відмовився від надання пояснень.
Таким чином, в ході службового розслідування з`ясовуються обставини, з приводу яких воно було призначене, встановлюється наявність чи відсутність вини порушника у вчиненні дисциплінарного проступку, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь його відповідальності, а також ставлення до скоєного, та в разі підтвердження факту вчинення дисциплінарного проступку виконавцем службового розслідування вноситься пропозиція про застосування до винної особи конкретного дисциплінарного стягнення.
Згідно з пунктом 2 розділу VI Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими поліцейськими полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ НП України «Лють», що виразилось у відмові виконувати наказ командира зведеного підрозділу УПОП №3 ДПОП «ОШБ НП України «Лють» від 09.06.2024 №194 ДСК/ВС «Про виконання бойових (спеціальних) завдань», та з метою встановлення обставин зазначеного факту відповідачем відповідно до наказу від 13.06.2024 №534 «Про призначення службового розслідування» (т.2, а.с.42) проведено службове розслідування.
В ході службового розслідування встановлено, що 09.06.2024 приблизно о 15:30, знаходячись у м.Дружківка Краматорського району Донецької області, заступником командира штурмового батальйону №1 (« ІНФОРМАЦІЯ_1 ») полку УПОП №3 ДПОП «ОШБ НП України «Лють» підполковником поліції ОСОБА_21 до зазначених поліцейських доведено наказ від 09.06.2024 №194ДСК/ВС «Про виконання бойових (спеціальних) завдань».
Після доведення вимог зазначеного наказу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_22 повідомили, що наказ їм зрозумілий, однак виконувати ного відмовляються, а ОСОБА_16 , ОСОБА_1 та ОСОБА_17 пояснили свою відмову погіршенням стану здоров`я та поганим самопочуттям.
Присутніми на шикуванні - психологом відділу кадрового забезпечення УПОП №3 ДПОП «ОШБ «Лють» лейтенантом поліції ОСОБА_23 та керівником госпітальної групи зведеного медичного загону військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України капітаном медичної служби ОСОБА_24 протипоказань до виконання бойового (спеціального) завдання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 не виявлено, а стан здоров`я ОСОБА_17 та ОСОБА_16 не дозволяє виконувати бойові завдання.
Як вбачається з висновку службового розслідування відносно позивача, в його діях встановлені порушення вимог пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 та 4 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, що виразилося у невиконанні наказу командира зведеного підрозділу УПОП №3 ДПОП «ОШБ НП України «Лють» від 09.06.2024 №194ДСК/ВС «Про виконання бойового (спеціального) завдання», та запропоновано накласти на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Дисциплінарною комісією під час визначення означеного виду стягнення враховано, що відповідно до службової характеристики на ОСОБА_1 , що сформована т.в.о. начальника УПОП №3 Департаменту підполковником поліції ОСОБА_25 , останній за час служби в Національній поліції України зарекомендував себе посередньо. Недостатньо вимогливий до себе. При вирішенні службових питань особисті інтереси ставить вище за службові. Труднощі поліцейської служби витримує не завжди стійко. Доручення керівництва виконує не якісно та не завжди у встановлений термін, наполегливість, принциповість та розумну ініціативу при цьому не проявляє. На критику в свою адресу реагує не на належному рівні. У службовій діяльності не намагається дотримуватися вимог законів та інших нормативних актів, що регламентують діяльність Національної поліції України. За характером врівноважений. З колегами по службі та громадянами тактовний. Грубість у спілкуванні з колегами намагається не допускати. Матеріальну частину табельної вогнепальної зброї та правові підстави її застосування знає посередньо. Державною мовою володіє добре» (т.2, а.с.159).
Обставин щодо вчинення дисциплінарного поступку у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони, що пом`якшують відповідальність позивача, в ході службового розслідування не встановлено.
Комісією взято до уваги також те, що дисциплінарний поступок скоєний ним в умовах воєнного стану.
Проаналізувавши сукупність встановлених обставин в ході службового розслідування обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що службовим розслідуванням доведено факт вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, який полягає у невиконанні бойового (спеціального) наказу командира.
Доводи позивача про те, що він не міг виконати наказ через свій стан здоров`я не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.
Так, з дослідженого судом першої інстанції відеозапису доведення до відома бойового наказу слідує, що після оголошення наказу позивач повідомив, що відмовляється виконати наказ, оскільки має різкий біль у правому колінному суглобі. Під огляду позивача керівником госпітальної групи зведеного медичного загону військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України капітаном медичної служби ОСОБА_24 та дослідження наданих позивачем медичним документів зазначено про необхідність проходження ним огляду у хірурга. З консультативного висновку експерта №866 від 09.06.2024 (т.2, а.с.108), складеного відносно ОСОБА_1 , вбачається, що стан після артроскопії (02.02.2024) правого колінного суглоба з приводу розриву заднього рогу медіального меніска у вигляді больового синдрому та рекомендовано носіння наколінника, ЛФК, таблетки при болях.
Отже, жодних протипоказань для виконання позивачем бойового завдання лікарем не встановлено.
Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що його огляд лікарем був проведений поверхнево, без ґрунтовних досліджень його скарг, оскільки в подальшому позивач не звертався за допомогою в інші медичні заклади з метою отримання відповідного лікування та підтвердження такого стану здоров`я, який не дозволяє виконувати бойові завдання.
Також суд враховує, що відповідно до довідки ВЛК від 15.02.2023 (т.2, а.с.355) позивач придатний до служби в поліції.
Крім того, суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що йому не надали можливість пройти ВЛК, оскільки доказів подання керівництву відповідного рапорту на проходження ВЛК та відмови у його задоволенні до оголошення наказу від 09.06.2024 №194ДСК/ВС «Про виконання бойового (спеціального) завдання» позивач суду не надав, а інші медичні висновки позивач отримав вже після оголошення наказу.
Суд зауважує, що про свій незадовільний стан здоров`я, який не дозволяє виконувати бойове завдання, ОСОБА_1 повідомив лише після доведення бойового завдання, отже керівництво не знало та не могло знати про погане самопочуття позивача, при цьому, за твердженням позивача, він 03.06.2024 повернувся із виконання іншого бойового завдання, тобто до 09.06.2024 бойові накази виконував беззаперечно.
Щодо доводів позивача про те, що бойовий наказ від 09.06.2024 №194ДСК/ВС є явно злочинним, то суд зауважує наступне.
Відповідно до частини другої статті 5 Дисциплінарного статуту за відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.
Частина четверта статті 5 Дисциплінарного статуту передбачає, що поліцейському забороняється виконувати злочинний або явно незаконний наказ. У разі одержання наказу, що суперечить закону, підлеглий не повинен виконувати його, про що зобов`язаний невідкладно в письмовій формі доповісти керівнику, який віддав (видав) наказ, та своєму безпосередньому керівникові, а в разі наполягання на його виконанні - письмово повідомити про це прямому керівнику.
Позивач не надав суду доказів того, що він у встановленому порядку доповів вищому керівництву про одержання злочинного наказу. В матеріалах справи також відсутні докази того, що інші поліцейські, які отримали вищевказаний наказ, здійснили таку доповідь і керівництвом за таким фактом проведено відповідне розслідування з метою встановлення чи спростування факту видання злочинного наказу.
Статтею 60 Конституції України дозволено не виконувати лише явно злочинний наказ, яким даний бойовий наказ визнаний не був.
Отже, в цій частині твердження позивача є необґрунтованими.
Як слідує з пояснень ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах службового розслідування (т.2, а.с.106), такі були відібрані у позивача 17.06.2024 у м.Краматорськ.
Позивач наголошує, що 17.06.2024 у м.Краматорськ у нього пояснення не відбирались. Свої пояснення він надавав 11.06.2024 та 17.06.2024 перебував у м.Дніпро на медичному огляді, що підтверджується карткою обстеження та медичного огляду (т.3, а.с.7).
Разом з тим, в судовому засіданні позивач ствердив, що зміст пояснень відповідає наданим, підпис, якими такі пояснення засвідчені, дійсно його.
З огляду на встановлені обставини, суд зазначає, що невірне зазначення дати і місця відібрання пояснень не може свідчити про їх фальсифікацію, адже зміст пояснень відповідає наданим. Крім того, такі порушення в ході проведення службового розслідування не спростовують встановленого факту вчинення дисциплінарного проступку.
Правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна перевірятися судами насамперед в тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення, чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим особою діянням.
При цьому слід ураховувати, що звільнення зі служби в поліції у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності та звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби - не пов`язано із кримінально-правовою кваліфікацією тих самих дій, які водночас стали підставою для службового розслідування і кримінального провадження.
Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати саме склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.
Однією із загальних рис дисциплінарної відповідальності, якою вона відрізняється від інших видів юридичної відповідальності, є можливість її застосування без рішення суду на підставі вчинення дисциплінарного проступку.
Аналіз співвідношення кримінальної та дисциплінарної відповідальності особи, свідчить про те, що перша застосовується за діяння, котре є суспільно небезпечним, охоплюється положеннями КК України, та за яке передбачено найбільш суворий захід державного примусу. На відміну від кримінальної відповідальності, дисциплінарна відрізняється тим, що підставою її застосування завжди є порушення встановленої організації праці або порушення загальновстановлених зобов`язань, які можуть бути передбачені службовими обов`язками суб`єкта проступку.
Такі правові висновки наведені у постанові Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №160/1750/19.
Отже, відсутність відносно позивача кримінального провадження за ознаками вчинення злочину, передбаченого статтею 402 Кримінального кодексу України (непокора), жодним чином не спростовує факту вчинення ним дисциплінарного проступку, який полягає у невиконанні наказу командира в умовах воєнного стану та є доведеним в рамках проведеного службового розслідування.
Законом України «Про внесення змін до законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2123-IX, який набрав чинності 01.05.2022, Дисциплінарний статут доповнено новим розділом V такого змісту: «Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану».
Частиною першою статті 26 Дисциплінарного статуту визначено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
У разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина перша статті 29 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого звільнення зі служби в поліції.
Тут, насамперед, варто мати на увазі, що обираючи той чи інший вид стягнення у порядку, запропонованому законодавцем, від незначного (зауваження) до найсуворішого (звільнення зі служби), керівник, ураховуючи характер відповідного проступку, застосовує саме той вид дисциплінарного стягнення, який відповідає суті цього проступку і є йому співмірним.
Водночас застосування частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту виключно у поєднанні зі статтею 13, якою визначено перелік видів дисциплінарних стягнень та послідовність їх застосування, виключало б з процедури визначення виду стягнення такого визначального елементу як оцінка характеру самого проступку внаслідок однакового підходу до оцінки різних за ступенем тяжкості проступків та, відповідно, результату обрання виду відповідальності виключно в порядку послідовності.
Суд зазначає, що сутність службової дисципліни, обов`язки поліцейських стосовно її дотримання, що визначені Дисциплінарним статутом, передбачають певні правила поведінки працівника поліції, недодержання яких утворює склад порушення Присяги.
Відповідно до статті 64 Закону №580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».
Отже, Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.
Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.
Встановлені в межах розгляду справи порушення позивачем службової дисципліни в даному випадку є невиконання наказу прямого керівника в умовах воєнного стану.
Виходячи зі змісту Присяги поліцейського та сутності поняття, правової природи службової дисципліни, суд дійшов висновку про те, що позивачем вчинено дії, які виразились у порушенні ним службової дисципліни, а саме: невиконанні наказу про бойове завдання без поважних причин та невиконанні посадових обов`язків. При цьому, об`єктивних та непереборних підстав для уникнення вчинення такого порушення у позивача не існувало, це порушення усвідомлювалось позивачем та залежало від його волі.
Отже, позивача за наслідками службового розслідування правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності.
Суд також зазначає, що хоча застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи, в даному випадку з урахуванням обставин вчинення дисциплінарного проступку в умовах воєнного стану, та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що спірні накази відповідача №171 від 08.07.2024 «Про застосування дисциплінарних стягнень» із змінами, внесеними наказом №179 від 18.07.2024 «Про внесення змін до наказу ДПОП «ОШБ «Лють» від 08 липня 2024 року №171», №1068 о/с від 25.07.2024 «По особовому складу» прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені діючим законодавством, у зв`язку з чим підстави для визнання їх протиправними та скасування відсутні.
Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
          Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.
          Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
          Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                   п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2024 року в справі № 140/8273/24 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	О. І. Мікула 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 04 грудня 2024 року.