УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/1768/24 Головуючий у 1-й інст. Мозговий В. Б. 
Номер провадження №33/4805/1283/24
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника – Гаврилюка Ігоря Дмитровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 серпня 2024 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
встановив:
Постановою судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
       Згідно з постановою судді місцевого суду, 17.03.2024 о 21 год. 20 хв., по вул.Чехова в м.Звягель водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом MERCEDES, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини рота, почервоніння очей, зміна забарвлення покрову шкіри). Від проходження медичного огляду на визначення стан сп`яніння алкогольного на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру та проведення такого огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, однобічне та неповне з`ясування судом обставин справи. На його думку, судом безпідставно не враховано, що він не керував транспортним засобом, а таким керував ОСОБА_2 , який підтвердив цей факт в судовому засіданні, будучи допитаним в якості свідка. Також, вважає, що суд залишив без уваги посилання його захисника на скасування постанови від 17.03.2024 №326542 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП. Звернув увагу, що в матеріалах справи відсутні дані про рух транспортного засобу, відсторонення його від керування.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД за №662788 від 17.03.2024, вбачається, що ОСОБА_1 17.03.2024 о 21 год. 20 хв., по вул.Чехова в м.Звягель керував транспортним засобом MERCEDES, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини рота, почервоніння очей, зміна забарвлення покрову шкіри). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку ухилився шляхом відмови, що зафіксовано на відео, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.
Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме:  протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД за №3662788 від 17.03.2024 (а.с.2);  актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.03.2024 (а.с.6); постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №326542 від 17.03.2024, яка підписана  ОСОБА_1   (а.с.8); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП (а.с.3); розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу (а.с.4); відеозаписом фіксації обставин події (а.с.10).
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводами апеляційної скарги висновків суду не спростовано. 
На наявному в матеріалах справи відеозаписі із нагрудної камери поліцейського та автомобільного відеореєстратора об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 . 
З відеозапису вбачається, що працівниками поліції проінформовано ОСОБА_1 про причину зупинки, виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти відповідний огляд, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціальних технічних засобів, так і в закладі охорони здоров`я. Проте, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, посилаючись на ту обставину, що він не керував транспортним засобом, а відпочивав в автомобілі. Також вбачається, що адміністративні матеріали оформлювались в присутності ОСОБА_1 , проте водій відмовився надавати пояснення, отримувати та підписувати протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, підписав постанову про порушення ним ПДР. Водія відсторонено від керування транспортним засобом шляхом заборони подальшого керування ним.
Вирішуючи справу, суд надав правильну оцінку поясненням ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_2 про те, що транспортним засобом керував останній, яка обґрунтовано викладена в мотивувальній частині судового рішення та не потребує додаткового правового аналізу. 
Також, суд першої інстанції правильно виходив з того, що рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 01.08.2024 у справі №285/1762/24 не може бути доказом відсутності факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №326542 від 17.03.2024 скасована судом з підстав відсутності доказів порушення ОСОБА_1 п.15.9 ПДР, а не відсутності факту керування транспортним засобом. Даним судовим рішенням було встановлено, що така обставина, як відсутність факту керування транспортним засобом, на яку посилався ОСОБА_1 , спростована відеозаписом та не доведена у судовому засіданні. Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 01.08.2024 у справі №285/1762/24 набрало законної сили. 
Наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності не викликають сумнівів щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Як свідчить відеозапис, останній під час повідомлення працівниками поліції про причину зупинки перебуває біля автомобіля з працюючим двигуном, після чого глушить його. Також ОСОБА_1 відразу не називає конкретну особу, яка керувала транспортним засобом. Позиція, що автомобілем керував ОСОБА_3 , виникла після 45 хвилинного спілкування з працівниками поліції та завершення оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення. Проте, особа, яка нібито керувала транспортним засобом, так і не з`явилась на місці події і її не було викликано ОСОБА_1 .
Слід також зазначити, що з моменту події та по теперішній час, ОСОБА_1 не звертався зі скаргами щодо незаконності дій працівників поліції. Тобто незаконність дій працівників поліції не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу. 
Тому, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що позиція ОСОБА_1 спрямована на уникнення відповідальності за вчинене правопорушення.
Матеріали справи свідчать, що під час огляду на стан сп`яніння  ОСОБА_1  порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, ст.266 КУпАП, які могли бути підставою для визнання такого огляду недійсним, а оформлених працівниками поліції процесуальних документів - неналежними доказами, не допущено. 
Інші доводи апеляційної скарги та пояснення учасників справи не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. 
При розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст.ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість   ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. 
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд –
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 серпня 2024 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич