П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/228/19	

                                                                                                         Головуючий в І інстанції: Потоцька Н.В.
                                                                              Дата та місце ухвалення рішення: 05.03.2024 р. м. Одеса

 П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

                                               судді-доповідача – Шеметенко Л.П.
                                                                    судді – Градовського Ю.М.
                                                                    судді – Турецької І.О.

                                           за участю секретаря – Худика С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року по справі за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про зобов`язання ОСОБА_1 привести самочинний об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_1 у відповідність до договору дарування № 11284 від 31.12.2004 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року, відмовлено в задоволенні позовних вимог Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради. 
Постановою Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року касаційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради задоволено частково, скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2020 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 14 січня 2021 року задоволено клопотання Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради та подальший розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання та викликом до нього сторін. 
03.06.2021 року у підготовчому судовому засіданні ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до її розгляду по суті на 19.07.2021 року.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року позов залишено без розгляду згідно ч. 5 ст. 205, п. 4 ч. 1 ст. 240 КАС України. 
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2021 року апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради задоволено, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 19 липня 2021 року скасовано, справу за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, оскільки спір у справі не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства та повинен вирішуватись за правилами цивільного судочинства.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради задоволено, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2023 року скасовано, справу за позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року позов задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 привести самочинний об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_1 у відповідність до договору дарування № 11284 від 31.12.2004 року.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заявленого позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права. 
Представником позивача поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення суду першої інстанції - без змін.
Вислухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. 
Згідно обставин даної справи, на підставі наказу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 01-13/1ДАБК від 02.01.2018 року, направлення від 16.05.2018 року № 000616 та у зв`язку із виявленням факту самочинного будівництва (службова записка за № 01-18/161-и/в від 16.05.2018 року), з 16.05.2018 року по 18.05.2018 року УДАБК ОМР проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом містобудування ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті: будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Під час виїзду на місце, враховуючи надані та пред`явленні документи, УДАБК ОМР встановлено, що власником домоволодіння по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 
ОСОБА_1 були надані наступні документи: договір дарування № 11284 від 31.12.2004 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І., витяг з Державного реєстру правочинів № 630232 від 31.12.2004 року, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7171636 від 05.05.2005 року, технічний паспорт інвентаризації нерухомого майна № 166доп-112-21239 від 13.11.2017 року, виданий КП «БТІ» ОМР, паспорт громадянина України, серія та номер НОМЕР_1 .
В ході проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) встановлено, що ОСОБА_1 здійснює будівництво нового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (літ. «Ж» відповідно до наданого технічного паспорту, проводяться роботи з будівництва другого поверху з улаштуванням покрівлі та утепленням фасадів другого поверху будинку).
Під час перевірки ОСОБА_1 не було надано будівельного паспорту на будівництво нового житлового будинку та документи, які дають право на виконання будівельних робіт.
Крім того, згідно даних інформаційної системи містобудівного кадастру, єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, УДАБК ОМР встановлено, що дані щодо надання будівельного паспорту, реєстрації документів, що дають право на виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 – відсутні.
З огляду на викладене, УДАБК ОМР складено акт про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт № 000616 від 18.05.2018 року, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 виконує будівництво 2-х поверхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 без отримання права на виконання будівельних робіт, чим порушено п. 1 ч. 1 ст. 34, абз. 1 ч. 2 ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», абз. 2 п. 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011 року. 
До матеріалів справи залучено матеріали перевірки, в тому числі, фото будівництва та технічний паспорт, який надавався відповідачем перевіряючим, з якого вбачається, що датою його складання є 01.08.2013 року, а не 13.11.2017 року, як визначено у вказаному акті. 
Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради за результатами позапланового заходу державного нагляду (контролю) ОСОБА_1 також складено:
- протокол про адміністративне правопорушення від 18 травня 2018 року відповідно до частини четвертої статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП);
- припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 18 травня 2018 року № 274/18, згідно якого, від відповідача вимагалось усунути порушення вимог містобудівного законодавства у термін до 18.07.2018 року шляхом отримання права на виконання будівельних робіт або приведення домоволодіння у відповідність до договору дарування № 11284 від 31.12.2004 року. 
01 червня 2018 року УДАБК ОМР винесено постанову № 340/18 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 96 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5950 грн.
Відповідач добровільно сплатила вказаний штраф, що підтверджується квитанцією № 177 від 25.06.2018 року.
У зв`язку з необхідністю перевірки виконання вимог припису № 274/18 від 18.05.2018 року, на підставі наказу № 01-13/162ДАБК від 02.07.2018 року та направлення для проведення позапланового заходу № 001382 від 16.10.2018 року, з 16.10.2018 року по 22.10.2018 року УДАБК ОМР проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом містобудування ОСОБА_1 вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті: будівництво житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого складено акт № 001382 від 22.10.2018 року.
Згідно вказаного акту, під час виїзду на місце 22.10.2018 року встановлено, що будівельні роботи завершені та ОСОБА_1 не виконано вимоги припису УДАБК ОМР № 274/18 від 18.05.2018 року, не отримано право на виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 або приведено об`єкт у відповідність до договору дарування № 11284 від 31.12.2004 року, чим порушено п.п. а, б п. 3 ч. 3 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.п. 3, п. 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553.
За результатами позапланового заходу державного нагляду (контролю) УДАБК ОМР відносно відповідача також складено протокол про адміністративне правопорушення від 22.10.2018 року відповідно до частини першої статті 188-42 КУпАП.
Постановою по справі про адміністративне правопорушення № 768/18 від 05.11.2018 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.
Враховуючи викладені обставини, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради подало до суду даний позов про зобов`язання ОСОБА_1 привести самочинний об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_1 у відповідність до договору дарування № 11284 від 31.12.2004 року.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з яких виходив останній вирішуючи справу, з огляду на викладене. 
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI від 17.02.2011 року (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, далі – Закон № 3038-VI), державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу.
Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Підставами для проведення позапланової перевірки, зокрема, є виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю.
Підготовчі та будівельні роботи, які не відповідають вимогам законодавства, будівельним нормам, стандартам і правилам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без набуття права на їх виконання, підлягають зупиненню до усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності.
Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про адміністративні правопорушення та справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
Посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право:
1) безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню;
2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону;
3) у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт;
4) проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації;
5) проводити перевірку відповідності будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, що використовуються під час будівництва об`єктів, вимогам стандартів, норм і правил згідно із законодавством;
6) залучати до проведення перевірок представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, експертних та громадських організацій (за погодженням з їх керівниками), фахівців галузевих науково-дослідних та науково-технічних організацій;
7) одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.
Забороняється витребовувати у суб`єктів містобудування інформацію та документи податкової, фінансової звітності, щодо оплати праці, руху коштів та інші, не пов`язані із здійсненням державного архітектурно-будівельного контролю;
8) вимагати у випадках, визначених законодавством, вибіркового розкриття окремих конструктивних елементів будинків і споруд, проведення зйомки і замірів, додаткових лабораторних та інших випробувань будівельних матеріалів, виробів і конструкцій;
9) забороняти за вмотивованим письмовим рішенням експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію;
10) здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням фото-, аудіо- та відеотехніки;
11) здійснювати контроль за дотриманням порядку обстеження та паспортизації об`єктів, а також за реалізацією заходів щодо забезпечення надійності та безпеки під час їх експлуатації.
На одному об`єкті будівництва, який є предметом державного архітектурно-будівельного контролю, приписи про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, про зупинення підготовчих та будівельних робіт, а також складання протоколів про вчинення правопорушень та накладення штрафів можуть стосуватися кількох суб`єктів містобудування.
Відповідно до вимог пп. 1 п. 2, п.п. 5, 7, 9, 11, 12 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, далі – Порядок № 553), державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції. 
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Підставами для проведення позапланової перевірки, зокрема, є виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю. 
Строк проведення позапланової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на два робочих дні.
Під час проведення позапланової перевірки посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язана пред`явити службове посвідчення та надати копію направлення для проведення позапланової перевірки.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.
У разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, щодо якого неможливо встановити суб`єкта містобудування, який будує чи збудував такий об`єкт, перевірка проводиться із залученням представників органів місцевого самоврядування та органів Національної поліції. Документи, оформлені за результатами такої перевірки, надсилаються до відповідного органу внутрішніх справ для встановлення особи суб`єкта містобудування.
Згідно п. 12 Порядку № 553, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення перевірки мають право:
1) безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню;
2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону;
3) у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт.
Підготовчі та будівельні роботи, які не відповідають вимогам законодавства, будівельним нормам, стандартам і правилам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без набуття права на їх виконання, підлягають зупиненню до усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності;
4) проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомок, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації;
5) проводити перевірку відповідності будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, що використовуються під час будівництва об`єктів, вимогам стандартів, норм і правил згідно із законодавством;
7) залучати до проведення перевірок представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, експертних та громадських організацій (за погодженням з їх керівниками), фахівців галузевих науково-дослідних та науково-технічних організацій;
8) одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.
Забороняється витребовувати у суб`єктів містобудування інформацію та документи податкової, фінансової звітності, щодо оплати праці, руху коштів та інші, не пов`язані із здійсненням державного архітектурно-будівельного контролю;
9) вимагати у випадках, визначених законодавством, вибіркового розкриття окремих конструктивних елементів будинків і споруд, проведення зйомки і замірів, додаткових лабораторних та інших випробувань будівельних матеріалів, виробів і конструкцій;
10) забороняти за вмотивованим письмовим рішенням експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію;
11) здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням фото, аудіо- та відеотехніки.
Посадовим особам органу державного архітектурно-будівельного контролю забороняється вимагати інформацію та документи, не пов`язані із здійсненням державного архітектурно-будівельного контролю.
Посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю зобов`язані: у повному обсязі, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний архітектурно-будівельний контроль у межах повноважень, передбачених законодавством; дотримуватися ділової етики у взаємовідносинах із суб`єктами господарювання та фізичними особами; ознайомлювати суб`єкта містобудування чи уповноважену ним особу з результатами державного архітектурно-будівельного контролю у строки, передбачені законодавством; за письмовим зверненням суб`єкта містобудування надавати консультативну допомогу у здійсненні державного архітектурно-будівельного контролю; надсилати повідомлення про проведення планової перевірки суб`єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, рекомендованим листом та/або за допомогою електронного поштового зв`язку або вручати особисто під розписку керівнику суб`єкта містобудування чи його уповноваженій особі із зазначенням дати початку та дати закінчення перевірки не пізніше ніж за десять днів до її початку.
У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки, відмови суб`єкта містобудування в наданні документів, необхідних для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, відсутності суб`єкта містобудування, якому у визначений цим Порядком строк було надіслано повідомлення про проведення перевірки, або його уповноваженої особи (за довіреністю) на об`єкті під час перевірки складається відповідний акт.
Пунктом 14 Порядку № 553 передбачено, що суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний: допускати посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки за умови дотримання ними порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; одержувати примірник припису органу державного архітектурно-будівельного контролю за результатами здійсненого планового чи позапланового заходу; виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; надавати документи, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.
Згідно п.п. 16, 17, 20, 22 Порядку № 553, за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.
У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, крім акта перевірки, складається протокол, видається припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил або припис про зупинення підготовчих та/або будівельних робіт (далі - припис).
У приписі обов`язково встановлюється строк для усунення виявлених порушень згідно з додатком.
Протокол разом з усіма матеріалами перевірки протягом трьох днів після його складення подається посадовій особі органу державного архітектурно-будівельного контролю, до повноважень якої належить розгляд справ про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.
Постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку суб`єкту містобудування (керівнику або уповноваженому представнику суб`єкта містобудування) або надсилається рекомендованим листом з повідомленням, про що робиться запис у справі. Два примірники залишаються в органі державного архітектурно-будівельного контролю, який наклав штраф.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 38 Закону № 3038-VI, у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.
У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
Статтею 376 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.
Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.
Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене.
У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.
Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 6 Закону № 3038-VI до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.
Відповідно до вимог пп. 1 п. «б» ч. 1 ст. 31 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчим органам міських рад делеговано повноваження у галузі будівництва, а саме: надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Згідно п.п. 1, 2 Положення про Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 21 березня 2018 року № 3043-VII (чинного на час подання даного позову), Управління є виконавчим органом Одеської міської ради та створено відповідно до законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про архітектурну діяльність» та інших нормативно-правових актів з метою здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, виконання дозвільних та реєстраційних функцій у сфері містобудівної діяльності на території м. Одеси.
Управління відповідно до покладених на нього завдань, зокрема:
- надає, отримує документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, відмовляє у видачі таких документів, анулює їх, скасовує їх реєстрацію;
- приймає в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти (видає сертифікати, реєструє декларації про готовність об`єкта до експлуатації та повертає такі декларації на доопрацювання для усунення виявлених недоліків);
- здійснює державний архітектурно-будівельний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проєктування об`єктів містобудування, проєктної документації щодо об`єктів, розташованих у межах м. Одеси;
- здійснює контроль за виконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю;
- подає позови до суду про знесення самочинно збудованих об`єктів з компенсацією витрат та виступає замовником робіт зі знесення самочинно збудованих об`єктів;
- розглядає відповідно до чинного законодавства України справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва, порушенням законодавства під час планування та забудови територій та невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю; 
- розглядає відповідно до чинного законодавства України справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності з прийняттям відповідних рішень.
Аналогічні вимоги містить Положення про Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, яке затверджене рішенням Одеської міської ради від 03.11.2021 року № 671-VIII.
Системний аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що залежно від ознак самочинного будівництва, зокрема, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради може вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво, знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат. 
При цьому, знесення самочинного будівництва можливе добровільно особою, яка його здійснила (здійснює), а також, за наявності для цього підстав, примусово, однак, лише за рішенням суду, зокрема, ухваленим за позовом відповідного органу місцевого самоврядування (у даному випадку, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради) та у разі неможливості здійснити перебудову такого будівництва.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у даній справі № 420/228/19.
Крім того, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 29.01.2020 року у справі № 822/2149/18 висловив наступну правову позицію.
Так, ВС зазначив, що правовий порядок знесення будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майно залежить від підстав, за якими його віднесено до об`єкта самочинного будівництва.
За змістом частини 7 статті 376 ЦК України зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову можливе лише у разі: (1) істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, (2) істотного порушення будівельних норм і правил.
ВС вказав на те, що у цих випадках з позовом про зобов`язання особи до проведення перебудови може звернутися відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування. Таке рішення суд може ухвалити і за позовом про знесення самочинного будівництва, якщо за наслідками розгляду справи дійде висновку, що можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва не втрачено і відповідач згоден виконати перебудову. У разі невиконання особою судового рішення про здійснення перебудови, суд може постановити рішення про знесення самочинного будівництва.
Верховний Суд дійшов висновку, що у випадках, коли до суду з позовом про знесення самочинного будівництва звертається орган державного архітектурно-будівельного контролю, належить керуватися частиною першою статті 38 Закону № 3038-VI, за якою у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.
У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
Можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки.
Водночас, ВС зазначив, що в інших випадках самочинного будівництва, зокрема, (1) якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або (2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи (3) належно затвердженого проекту, стаття 376 ЦК України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови.
Натомість правове значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина 4 статті 376 ЦК України).
ВС вказав на те, що в цьому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Це є логічним та виправданим, оскільки такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови.
Враховуючи, що у справі № 822/2149/18, яка розглядалась Верховним Судом, особа здійснила будівництво без документів, що дають право на це, а саме: без повідомлення про початок виконання будівельних робіт, без відповідного документа на право власності чи користування земельною ділянкою, без належно затвердженого проекту, Верховний Суд дійшов висновку, що це означає, що у спірних правовідносинах має місце той вид самочинного будівництва, для якого Цивільний кодекс України не встановлює правила, що знесенню передує рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудов, тобто, ч. 7 ст. 376 ЦК України спірні правовідносини не регулює.
З огляду на викладене, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 29.01.2020 року у справі № 822/2149/18 висловив правову позицію, згідно якої, для висновку про задоволення позову у цьому випадку визначальним та достатнім є той факт, що особа здійснила будівництво без документів, що дають право на це, і без належно затвердженого проекту та не виконав вимоги зобов`язального припису, яким вимагалось усунути виявлені порушення.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, вказані правові висновки Верховного Суду підлягають застосуванню до обставин цієї справи.
Згідно ч. 5 ст. 353 КАС України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.
Враховуючи, що дана справа перебувала на розгляді касаційного суду та постановою Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року скасовано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2019 року про відмову в задоволенні позовних вимог Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради та дану справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, на підставі ч. 5 ст. 353 КАС України, при новому розгляді справи також в обов`язковому порядку підлягають врахуванню висновки та мотиви, з яких скасовані ВС вказані судові рішення. 
Направляючи дану справу на новий розгляд, Верховний Суд визначив, що для прийняття законного та мотивованого рішення у справі, що розглядається, суди мали перевірити наявність у відповідача паспорту на будівництво житлового будинку або інших документів, що дають право на виконання будівельних робіт, а також документів, які підтверджують право власності чи користування земельною ділянкою, на якій проведено будівництво; у разі відсутності таких документів надати вказаним обставинам належну правову оцінку з урахуванням положень статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», статті 376 ЦК України та судової практики їх застосування; у разі підтвердження обставин, які свідчать про те, що збудований об`єкт є самочинним, перевірити можливість приведення його до попереднього стану без знесення.
Застосовуючи наведені висновки Верховного Суду до обставин даної справи та враховуючи висновки і мотиви, з яких ВС скасовані попередні рішення судів у даній справі, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно договору дарування № 11284 від 31.12.2004 року, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І., ОСОБА_2 передав безоплатно у власність, а ОСОБА_1 приймала безоплатно у власність належне дарувальнику на праві приватної власності домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами за АДРЕСА_1 , яке складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літ. «А» житловою площею 97,7 кв.м. та надвірних споруд: І – мостіння, № 1-3 – огорожа, розташованих на земельній ділянці площею 590 кв.м.
На підставі вказаного договору дарування, 05.05.2005 року Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7171636 від 05.05.2005 року.
Водночас, з технічного паспорту № 007760 (інвентаризаційна справа № 29740, реєстровий № 166доп-112-21239) на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , який виготовлений станом на 01.08.2013 року Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» на замовлення ОСОБА_1 , вбачається наступне.
Так, за наслідками технічної інвентаризації встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 збудовано:
- житловий будинок літ. А, 2004 року будови, житлова площа 97,7 кв.м., підсобна -153,5 кв.м., всього 251,2 кв.м. (І, ІІ поверх, підвал); 
- житловий будинок літ. Ж, 2013 року будови, житлова площа 38 кв.м., підсобна -30,2 кв.м., всього 68,2 кв.м. (І поверх);
- огорожа, мостіння. 
У вказаному технічному паспорті визначено, що житловий будинок літ. Ж збудовано самочинно.
Таким чином, згідно технічного паспорту, який наданий ОСОБА_1 перевіряючим та наявний в матеріалах справи, за адресою: АДРЕСА_1 відповідачем збудовано самочинно одноповерховий будинок літ. Ж, 2013 року будови.
В свою чергу, в ході проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) встановлено, що у 2018 році за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 продовжує самочинно здійснювати будівництво житлового будинку літ. «Ж», а саме проводяться роботи з будівництва другого поверху з улаштуванням покрівлі та утепленням фасадів другого поверху будинку.
Встановлені позивачем в ході проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) обставини щодо будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 підтверджуються матеріалами фотофіксації. 
Під час перевірки ОСОБА_1 не було надано будівельного паспорту на будівництво нового житлового будинку та документів, які дають право на виконання будівельних робіт.
Крім того, згідно даних інформаційної системи містобудівного кадастру, єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, УДАБК ОМР встановлено, що дані щодо надання будівельного паспорту, реєстрації документів, що дають право на виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1 – відсутні.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 6, 7 ст. 34 Закону № 3038-VI, замовник має право виконувати будівельні роботи після:
- подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України;
- видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля».
Зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.
Контроль за виконанням підготовчих та будівельних робіт здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю.
Інформація про документ, що дає право на виконання будівельних робіт, а також відомості про клас наслідків (відповідальності) об`єкта, замовника та підрядників розміщуються на відповідному стенді, який встановлюється на будівельному майданчику в доступному для огляду місці (крім індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них).
Виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Статтею 36 Закону № 3038-VI передбачено, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.
Виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт забороняється.
Отримання замовником інших документів дозвільного характеру для виконання будівельних робіт, крім направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до частини першої цієї статті, не вимагається.
Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт, порядок його подання, форма повідомлення про зміну даних у поданому повідомленні визначаються Кабінетом Міністрів України.
У разі якщо право на будівництво об`єкта передано іншому замовнику або змінено осіб, відповідальних за проведення авторського і технічного нагляду, а також у разі коригування проектної документації на виконання будівельних робіт в установленому законодавством порядку, замовник протягом трьох робочих днів повідомляє про такі зміни відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю.
Право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, може бути скасовано відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі:
1) подання замовником заяви про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт;
2) отримання відомостей про ліквідацію юридичної особи, що є замовником;
3) встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об`єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об`єкта, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.
Відомості про скасування права на виконання будівельних робіт вносяться до реєстру.
Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданому ним повідомленні про початок виконання будівельних робіт, та за виконання будівельних робіт без повідомлення.
Згідно ст. 39 Закону № 3038-VI, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.
У разі якщо після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт відбулася зміна найменування замовника та/або генерального підрядника, та/або генерального проектувальника, та/або підрядника у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або у зв`язку з перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство, у декларації про готовність об`єкта до експлуатації, яка подається для реєстрації, вказується нове (змінене) найменування зазначених осіб (якщо згідно з формою декларації їх необхідно вказувати) із зазначенням того, що зміна найменування відбулася у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або у зв`язку з перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство. За наявності такого зазначення в декларації про готовність об`єкта до експлуатації орган державного архітектурно-будівельного контролю не має права повертати таку декларацію з підстави різного найменування зазначених осіб у декларації про початок виконання будівельних робіт і в декларації про готовність об`єкта до експлуатації.
Форма декларації про готовність об`єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України.
Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У разі якщо після видачі дозволу на виконання будівельних робіт відбулася зміна найменування замовника та/або генерального підрядника, та/або генерального проектувальника, та/або підрядника у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або у зв`язку з перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство, в акті готовності об`єкта до експлуатації та в заяві про видачу сертифіката вказується нове (змінене) найменування зазначених осіб (якщо згідно з формою акта та заявою цих осіб їх необхідно вказувати) із зазначенням того, що зміна найменування відбулася у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або у зв`язку з перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство. За наявності такого зазначення в акті готовності об`єкта до експлуатації та в заяві про видачу сертифіката орган державного архітектурно-будівельного контролю не має права відмовляти у видачі сертифіката з підстави різного найменування зазначених осіб у дозволі на виконання будівельних робіт та в акті готовності об`єкта до експлуатації і в заяві про видачу сертифіката.
Форма акта готовності об`єкта до експлуатації, форма сертифіката, порядок його видачі, розмір та порядок внесення плати за видачу сертифіката визначаються Кабінетом Міністрів України.
Акт готовності об`єкта до експлуатації підписується замовником, генеральним проектувальником, генеральним підрядником або підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), субпідрядниками, страховиком (якщо об`єкт застрахований).
Орган державного архітектурно-будівельного контролю у разі необхідності під час розгляду питань, пов`язаних з видачею сертифіката, може звернутися до державних органів з метою отримання відповідних висновків.
Неподання таких висновків у визначений органом державного архітектурно-будівельного контролю строк не є підставою для продовження строку видачі сертифіката або відмови в його видачі.
Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.
Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката.
Орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає декларацію про готовність об`єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.
Рішення про реєстрацію або повернення декларації про готовність об`єкта до експлуатації може бути розглянуто у порядку нагляду центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (без права реєстрації декларації), або оскаржено до суду.
Орган державного архітектурно-будівельного контролю відмовляє у видачі сертифіката з таких підстав:
1) неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу сертифіката;
2) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;
3) невідповідність об`єкта проектній документації на будівництво такого об`єкта та/або вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил;
4) невиконання вимог, передбачених Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", щодо оснащення будівлі вузлами обліку відповідних комунальних послуг.
Відмова у видачі сертифіката надається замовникові у строк, передбачений для його видачі.
Рішення про відмову у видачі сертифіката може бути розглянуто у порядку нагляду центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (без права видачі сертифіката), або оскаржено до суду.
Експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.
Зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.
Підключення закінченого будівництвом об`єкта, прийнятого в експлуатацію, до інженерних мереж здійснюється протягом десяти днів з дня відповідного звернення замовника до осіб, які є власниками відповідних елементів інженерної інфраструктури або здійснюють їх експлуатацію.
Державну статистичну звітність щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів подають органи державного архітектурно-будівельного контролю за формою та у строки, передбачені звітно-статистичною документацією, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.
Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.
Замовник зобов`язаний передати закінчений будівництвом та підключений до інженерних мереж житловий будинок, що споруджувався із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, об`єднанню співвласників або власнику, або експлуатуючій організації протягом ста двадцяти календарних днів з дня його прийняття в експлуатацію.
Враховуючи, що даними технічного паспорту, даними інформаційної системи містобудівного кадастру, єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, матеріалами фотофіксації перевірки підтверджуються обставини щодо здійснення ОСОБА_1  за адресою: АДРЕСА_1 будівництва нового двоповерхового житлового будинку літ. Ж без будівельного паспорту та без реєстрації документів, що дають право на виконання будівельних робіт, колегія суддів погоджується з доводами позивача, що вказаний житловий будинок вважається збудованим самочинно.
З огляду на встановлені обставини щодо здійснення самочинного будівництва, УДАБК ОМР винесено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 18 травня 2018 року № 274/18, згідно якого, від відповідача вимагалось усунути порушення вимог містобудівного законодавства у термін до 18.07.2018 року шляхом отримання права на виконання будівельних робіт або приведення домоволодіння у відповідність до договору дарування № 11284 від 31.12.2004 року.
Зазначений припис не оскаржено відповідачем та вимоги його також невиконані.
Навпаки, при проведенні перевірки виконання вимог вказаного припису позивачем встановлено, що ОСОБА_1 завершила будівництво двоповерхового житлового будинку літ. Ж за адресою: АДРЕСА_1 , однак, без отримання будівельного паспорту та без реєстрації документів, що дають право на виконання будівельних робіт.
Вказані обставини щодо будівництва двоповерхового житлового будинку літ. Ж за адресою: АДРЕСА_1 підтверджуються і даними, наданого самою відповідачкою під час судового розгляду справи, технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими спорудами (інвентаризаційна справа б/н) за адресою: АДРЕСА_1 , який виготовлений ТОВ «Нове бюро технічної інвентаризації» 12.06.2019 року, згідно якого, домоволодіння за вказаною адресою складається з: 
- житловий будинок літ. А, житлова площа 97,7 кв.м., підсобна -153,5 кв.м., всього 251,2 кв.м. (І, ІІ поверх, підвал); 
- житловий будинок літ. Ж, житлова площа 75,9 кв.м., підсобна – 61,4 кв.м., всього 137,3 кв.м. (І, ІІ поверх);
- лазня літ. З, огорожа, мостіння.
Таким чином, як встановлено в ході проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) та підтверджено матеріалами справи, в тому числі, матеріалами фотофіксації, даними договору дарування, даними технічних паспортів на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою ОСОБА_1 збудовано новий двоповерховий житловий будинок літ. Ж без отримання будівельного паспорту, без реєстрації документів, що дають право на виконання будівельних робіт та в подальшому без введення його в експлуатацію.
Що стосується посилань відповідача в апеляційній скарзі на те, що вказаний житловий будинок не можна вважати самочинним, оскільки у виготовленому технічному паспорті на домоволодіння відсутня відмітка про те, що цей об`єкт збудовано самочинно, колегія суддів зазначає наступне. 
Так, колегія суддів звертає увагу на те, що перевіряючим був наданий технічний паспорт № 007760 (інвентаризаційна справа № 29740, реєстровий № 166доп-112-21239) на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , який виготовлений станом на 01.08.2013 року КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» на замовлення ОСОБА_1 , згідно якого, відповідачем збудовано самочинно одноповерховий житловий будинок літ. Ж, про що містяться відповідні відмітки у цьому паспорті у розділі самочинно збудовані об`єкти.
В свою чергу, як вже зазначалось колегією суддів, в ході проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) в 2018 році позивачем встановлено, що ОСОБА_1 продовжує здійснювати самочинне будівництво за вказаною адресою житлового будинку літ. Ж, а саме проводяться роботи з будівництва другого поверху з улаштуванням покрівлі та утепленням фасадів другого поверху будинку, та станом на момент проведення перевірки виконання вимог припису відповідач завершила будівництво двоповерхового житлового будинку літ. Ж за адресою: АДРЕСА_1 .
Це підтверджується і даними вказаного технічного паспорту, який складений станом 12.06.2019 року.
У зазначеному технічному паспорті від 12.06.2019 року дійсно відсутня відмітка про те, що житловий будинок літ. Ж є самочинним, проте, відсутність такої відмітки в технічному паспорті не спростовує висновку про те, що цей житловий будинок збудовано самочинно.
Так, внаслідок співставлення даних договору дарування № 11284 від 31.12.2004 року, технічних паспортів 2013 та 2019 р.р. на домоволодіння АДРЕСА_1 колегією суддів встановлено, що за вказаним договором дарування ОСОБА_1 отримала у власність за зазначеною адресою житловий будинок літ. А житловою площею 97,7 кв.м., в 2013 році ОСОБА_1 розпочала будівництво за цією адресою окремого житлового будинку літ. Ж, який станом на 01.08.2013 року складався з одного поверху, та в 2018 році відповідач продовжила будівництво цього житлового будинку літ. Ж, внаслідок чого, станом на момент проведення перевірки та момент складення технічного паспорту від 12.06.2019 року, цей будинок складається вже з 2-х поверхів.
Таким чином, порівняння даних договору дарування № 11284 від 31.12.2004 року, технічних паспортів 2013 та 2019 р.р. на домоволодіння АДРЕСА_1 , матеріалів фотофіксації дають підстави для висновку, що ОСОБА_1 збудувала новий житловий будинок за вказаною адресою літ. Ж, який не передався їй у власність за вказаним вище договором дарування.
Як під час проведення перевірки, так і в ході судового розгляду справи, ОСОБА_1 не надала жодного документу, який би підтверджував її право на початок виконання будівельних робіт щодо будівництва житлового будинку, не надала будівельного паспорту, а також не надала і докази введення цього житлового будинку в експлуатацію.
В свою чергу, виготовлений на замовлення ОСОБА_1 у 2019 році технічний паспорт не є документом, який би підтверджував її право на початок виконання будівельних робіт щодо будівництва житлового будинку, не є будівельним паспортом, а також доказом введення цього житлового будинку в експлуатацію в розумінні наведених вимог Закону № 3038-VI. 
Що стосується посилань відповідача в апеляційній скарзі на те, що нею виконано вимоги припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та зареєстровано право власності на новозбудований житловий будинок, колегія суддів зазначає наступне.
Так, згідно правового висновку Верховного Суду, який викладений, зокрема, в постанові від 28 червня 2023 року у справі № 539/5295/21, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття такого права з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Суть державної реєстрації прав - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, які вже мали місце на підставі рішень відповідних органів, договорів чи інших правовстановлюючих документів, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру прав, а не безпосереднє створення таких фактів зазначеними записами.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (витяги станом на 2018 р., 2019 р., 2021 р., 2023 р., 2024 р.), на яку посилається відповідач, 06.08.2018 року державним реєстратором Антоненко О.С. КП «Центр державної реєстрації Хлібодарської селищної ради» проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на домоволодіння, яке складається з будинку літ. А та будинку лі. Б, бані літ. З, огорожа № 1-8, мостіння І, ІІ за адресою: АДРЕСА_1 .
Водночас, згідно наданих самим відповідачем технічних паспортів 2013 та 2019 р.р. на домоволодіння АДРЕСА_1 , що підтверджено в ході проведення перевірки, ОСОБА_1 за вказаною адресою самочинно збудовано двоповерховий житловий будинок літ. Ж.
Відомості щодо реєстрації права власності на житловий будинок літ. Ж за адресою: АДРЕСА_1 – відсутні. 
Крім того, з вказаної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що реєстрація права власності на домоволодіння, яке складається з будинку літ. А та будинку лі. Б, бані літ. З, огорожа № 1-8, мостіння І, ІІ за адресою: АДРЕСА_1 , здійснена на підставі довідки ТОВ «Бюро консалт сервіс» № 26307-18 від 31.07.2018 року.
Проте, як встановлено позивачем та підтверджено під час судового розгляду справи, ОСОБА_1 здійснила будівництво нового житлового будинку літ. Ж, а тому, мала отримати будівельний паспорт, подати повідомлення про початок виконання будівельних робіт та в подальшому подати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації.
Докази існування жодного із вказаних документів щодо двоповерхового житлового будинку літ. Ж за адресою: АДРЕСА_1 – відсутні. 
Що стосується посилань відповідача в апеляційній скарзі на те, що в 2019 році за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 5110137300:53:009:0016 під спірним домоволодінням, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, колегія суддів зазначає, що реєстрація права власності на вказану земельну ділянку проведена вже після перевірки та подання даного позову, та отримання відповідачем права власності на земельну ділянку жодним чином не спростовує обставин щодо відсутності у відповідача будь-яких документів на право будівництва житлового будинку та щодо введення його в експлуатацію. 
Для висновку про задоволення позову у цьому випадку визначальним та достатнім є той факт, що відповідач здійснила будівництво без документів, що дають право на це, без будівельного паспорту та в подальшого без введення в експлуатацію і не виконала вимоги зобов`язального припису, яким вимагалось усунути виявлені порушення.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги та погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 здійснила будівництво житлового будинку без направлення повідомлення про початок виконання будівельних робіт, без будівельного паспорту та в подальшого без введення в експлуатацію, що є підтвердженням факту самочинно збудованої споруди, відповідачем не було виконано вимоги припису, а відтак наявності підстав для задоволення позову та зобов`язання ОСОБА_1 привести самочинний об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_1 у відповідність до договору дарування № 11284 від 31.12.2004 року.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, оскільки доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними висновками суду апеляційної інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 01.10.2024 р.

        Суддя-доповідач:                                                                      Л.П. Шеметенко

         Суддя:                                                                                        Ю.М. Градовський  

         Суддя:                                                                                        І.О. Турецька