Справа № 755/7735/24                                                                                             Головуючий в суді І інстанції - Дзюба О.А.
Провадження № 33/824/4815/2024                                                                           Доповідач в суді II інстанції - Рудніченко О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И   
25 жовтня 2024 року                                                                                  м. Київ  
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Рудніченко О.М.,
секретар:                                                                                            Сіваєва Ю.В.,
за участю:                                                                                                            
захисника                                                                                           Ан І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Ан Ірини Миколаївни на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 20 вересня 2024 року, якою:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого в ДПМА «Бориспіль», проживаючого: АДРЕСА_1 .,-
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого   ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
 
Як встановлено судом першої інстанції,  ОСОБА_1 20.04.2024 о 09 год. 47 хв. в м. Києві по вул. Шептицького, 4, керував автомобілем «Чері», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія проводився у встановленому законом порядку за його згодою. Результат позитивний 0,97 % проміле. 
Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 вересня 2024 року  ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що станом на день розгляду справи становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції захисник  ОСОБА_1 - адвокат Ан І.М. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову Дніпровського районного суду м. Києва скасувати та постановити нову, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою, висновки викладені в ній є такими, що суперечать фактичним обставинам та доказам у справі, судом допущено неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Вказує, що свою вину ОСОБА_1 не визнавав, поліцейськими не зафіксовано керування ним транспортним засобом, водію не роз`яснювались його права огляд був проведений з порушенням, відеозапис, що долучений до матеріалів справи не є безперервним.
До того ж, в оскаржуваній постанові суду першої інстанції відсутні будь-які відомості щодо того, що суд досліджував матеріали з боді-камер працівника поліції.
Окрім того, відеозапис, що долучений до матеріалів справи не є безперервним, тому його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.
Таким чином, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять в достатньому обсязі належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Відтак, на думку сторони захисту, в силу наявності значного обсягу недопустимих доказів винуватості водія ОСОБА_1 , упередженого ставлення працівників поліції, не взяття до уваги судом доказів на підтвердження невинуватості водія та принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника Ан І.М., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 вбачається, що суддя місцевого суду при її розгляді дослідив письмові докази у справі, та, за відсутності жодних клопотань щодо дослідження додаткових доказів постановив рішення на підставі наявних у провадженні доказів.
Так, частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
На противагу доводам апеляційного прохання, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується письмовими доказами, які правильно були враховані судом на обґрунтування своїх висновків, а саме даними, які містяться: 
- в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 530539 від 20 квітня 2024 року, який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. При цьому протокол був підписаний особою, яка його склала та безпосередньо ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та який будь-яких заперечень чи незгоди зі змістом протоколу не зазначив, незгоди з діями працівників поліції не вказав (а.с. 1);
- в результаті тесту приладу Alcotest 6820 від 20.04.2023 відповідно до якого результат тесту складає 0,97%о (а.с. 2);
- в розписці ОСОБА_1 про залишення транспортного засобу на місці зупинки та зобов`язання останнього не керувати транспортними засобами протягом доби (а.с. 3);
- в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1954059 від 20.04.2024, яка підтверджує, зокрема. факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та законність підстав для зупинки працівниками поліції автомобіля під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням останнім Правил дорожнього руху України (а.с. 3);
- в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результат огляду на стан сп`яніння - проба позитивна 0,97 %о (а.с. 6);
- в рапорті поліцейського роти № 3 батальйону № 3 полку № 2 з ОЛБУПП в м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Седнарука О.В. (а.с. 7);
- у відеозаписі з нагрудної камери працівника поліції, яким підтверджені факти викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та зафіксований огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, який відбувся за згодою останнього. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що вживав алкоголь напередодні (а.с. 8).
Слід зазначити, що ані ОСОБА_1 , а ні його захисник не заперечують того факту, що події, зафіксовані долученими до протоколу відеозаписами, відбувалися в дійсності.
Відтак, на переконання апеляційного суду, в матеріалах справи є достатні та належні докази, які за своїм змістом є логічними й послідовними, та такими стверджується факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та керування у такому стані транспортним засобом.
Таким чином, суддя місцевого суду, проаналізувавши усі докази по справі, правильно встановив фактичні обставини правопорушення, визнавши доведеним невиконання водієм п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, отже дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи захисника про те, що долучений до матеріалів справи відеозапис не є безперервним, тому його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі, є необґрунтованими.
Так, відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018 року, зареєстрованого в МЮ України за № 28/322999 від 11.01.2019 року, портативний відеореєстратор - пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського. Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища.
Разом з тим, ані діючим законодавством, ані вищезазначеною Інструкцією не передбачено приєднання до матеріалів адміністративного провадження повного відеозапису з початку виконання службових обов`язків поліцейським. В даному випадку, до матеріалів адміністративного провадження приєднано частину запису, який стосується безпосередньо проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд критично ставиться до доводів захисника про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять в достатньому обсязі належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому адміністративного правопорушення, оскільки вони мають формальний характер та спрямовані на ухилення   ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення, а доводи апеляційної скарги не є такими, що доводять невинуватість ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого йому правопорушення. Будь-яких інших доказів щодо відсутності вини останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з матеріалів справи не вбачається і вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі, визначених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, на чому наполягає апелянт, суд апеляційної інстанції не вбачає.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Оскільки постанова Дніпровського районного суду міста Києва від 20 вересня 2024 року є законною, обґрунтованою та вмотивованою, суд апеляційної інстанції залишає її без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Ан І.М. без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Ан Ірини Миколаївни - залишити без задоволення.
Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 20 вересня 2024 року щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                 О. М. Рудніченко