ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України
06 листопада 2024 року
м. Харків
справа №  643/8005/23
провадження № 22-ц/818/3486/24 
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів колегії – Маміної О.В. Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря – Львової С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення у справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2024 року, постановлену суддею Скотаря А.Ю.,
В С Т А Н О В И В :
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення на 12 місяців шляхом сплати Банку загальної заборгованості в сумі 282488,68 грн щомісячними платежами по 23540,00 грн у перші 11 місяців та платежем у 23548,68 грн в останній 12 місяць.
Обгрунтовуючи заяву посилалася на те, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06.11.2023 задоволено позов АТ «КРЕДОБАНК» (далі Банк) та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 25566/2019 від 12.07.2019 станом на 08.05.2023 в розмірі 278313,97 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 241110,04 грн; заборгованість за відсотками – 37203,93 грн, а також судовий збір у розмірі 4174,71 грн. Вказує, що через війну в країні, народження у червні 2023 року дитини у неї виникли певні матеріальні складнощі, які зумовили виникнення заборгованості за кредитним договором. З квітня 2024 року вона отримує заробітну плату в розмірі 31151,13 грн в місяць, а з 01.06.2024 її заробітна плата має скласти 43000 грн, що дозволить їй сплачувати заборгованість у запропонований у заяві спосіб.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2024 року заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 06.11.2023 у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та задовольнити її заяву про розстрочення виконання рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в своїй заяві про розстрочення виконання  рішення вона посилалась на певні труднощі, викликані військовою агресією російської федерації, що є загальновідомим фактом, та суттєво впливає на діяльність, та на народження дитини, яке сталося у тяжкі для країни часи, що також стало підставою виникнення заборгованості за кредитним договором перед Банком, де вказані обставини можна вважати винятковими випадками, які значно ускладнюють виконання рішення. Звертає увагу суду на те, що 28 лютого 2022 року Торгово-промислова Палата опублікувала на своєму офіційному сайті лист № 2024/02.0-7.1. щодо військової агресії Російської Федерації проти України, як форс-мажорну обставину (обставину непереборної сили), що стало підставою введення воєнного стану. Отже, Торгово-промислова Палата України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору. Особливо звертає увагу суду, що вищевикладене про дію форс-мажору в Україні не наведено, як до кредитного договору № 25566/2019, від 12.07.2019 року, а зазначено виключно, як додаткові відомості на підтвердження наявності «інших надзвичайні подій тощо», які існують в Україні, що є доказом наявності (виникнення) виключних обставин в розумінні ст. 435 ЦПК України, які дають підстави для відстрочення виконання рішення суду, та наведені заявником підстави можуть бути визнані такими, що вказують на необхідність відповідного відстрочення. Зазначає, що матеріальний стан ОСОБА_1  дозволяє розстрочення виконання судового рішення, що підтверджено документальними доказами, але не дозволяє виконати судове рішення шляхом сплати заборгованості в повному розмірі, як зазначено у заочному рішенні, а погашення заборгованості шляхом реалізації заставленого майна, що належить ОСОБА_1 , де також існує її доля у вигляді сплачених коштів при придбанні автомобіля, що розглядається в іншому судовому провадженні (Справа 643/1683/24, Номер провадження 22-ц/818/3024/24), не відповідає майновим інтересам ОСОБА_1 так як реалізація майна на прилюдних торгах відбувається із значним пониження вартості заставленого майна що може призвести до значних майнових втрат ОСОБА_1 .
У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно  ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи матеріальний стан боржника, який не можна вважати вкрай складним, наявність заставного майна, реалізація якого дасть можливість повністю чи частково виконати судове рішення, а також, що заявницею не надано доказів наявності (виникнення) виключних обставин в розумінні ст. 435 ЦПК України, які б давали підстави для відстрочення виконання рішення суду, наведені заявником підстави не можуть бути визнані такими, що вказують на необхідність відповідного відстрочення.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для розстрочення судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Згідно з частиною 1 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Отже, відстрочення виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (частина 3 статті 435 ЦПК України).
Положеннями частини 4 статті 435 ЦПК України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:
1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;
2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;
3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року, задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
Такі обставини є виключними, тобто такими, що унеможливлюють виконання рішення суду в силу непередбачуваних обставин, що настали під час здійснення виконання судового рішення.
В силу частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Наведене дає підстави для висновку, що при розгляді заяв щодо відстрочення виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому, які як і наявність виключних обставин для відтермінування має довести боржник.
При цьому надання відстрочення виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.
Звертаючись до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення, як підставу, що ускладнює виконання рішення суду  ОСОБА_1 посилалась на те, що військову агресією РФ проти України та народження у червні 2023 року дитини.
Разом з тим, вказані обставини самі по собі не є підставою для відстрочення виконання судового рішення.
Посилання заявника на лист Торгово-промислової паліти України №2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року колегія суддів відхиляє та зазначає про таке.
Торгово-промислова палата України листом від 28 лютого 2022 року за № 2024/02.0-7.1 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою запровадження воєнного стану, та підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору.
Втім, порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено в Законі України "Про торгово-промислові палати в Україні" та деталізовано в розділі 6 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії ТПП України від 15.07.2014 за №40(3) (з наступними змінами).
Відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) здійснюється сертифікатом про такі обставини.
За умовами пункту 6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи щодо кожного окремого договору, контракту, угоди тощо, а також податкових та інших зобов`язань/обов`язків, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.
В сертифікаті про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин (п. 6.12 Регламенту).
Отже, у Законі та Регламенті зазначено, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються виключно сертифікатом, а не листом ТПП України.
Таким чином, посилання заявниці на вказані нею доводи не є тими виключними обставинами, які перешкоджають належному виконанню рішення суду чи ускладнюють його виконання або ж роблять його неможливим.
ОСОБА_1 зазначає, що з 22.04.2024 року вона працює, її дохід за квітень, травень 2024 року склав 27 974, 44 грн, а з 01.06.2024 року її заробітна плата буде складати 43000 грн.
Між тим, матеріали справи не містять доказів того, що отримуючи такий дохід ОСОБА_1 будь-які кошти спрямовувала на виконання рішення суду.
Крім того, оскільки зобов`язання за кредитним договором забезпечений заставою, рішення суду може бути виконане за рахунок заставного майна.
За вказаних обставин, відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які давали б підстави для скасування постановленої ухвали суду. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375; 381-382, 389 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2024 року – залишити без змін. 
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий –                                                                Н.П. Пилипчук

Судді –                                                                О.В. Маміна

                                                                       О.Ю. Тичкова