ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/1362/24  Номер провадження 22-ц/814/3545/24	Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів Обідіна О.І., Пилипчук Л.І. при секретарі судового засідання: Буйновій О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Кудіна Олександра Михайловича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 21 серпня 2024 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, третя особа ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :
У березні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина.
В обґрунтуваннях позовних вимог вказував, що з відповідачем ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано, мають двох синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вказувала, що повнолітній син ОСОБА_4 , 2006 року народження, навчається на денному відділенні Національної академії державної прикордонної служби імені Богдана Хмельницького з 25.07.2023, потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має можливість надавати.
В поданій до суду 04.03.2024 позовній заяві просила стягнути з відповідача ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , 2006 року народження, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку на час навчання.
04.06.2024 позивачем подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , 2006 року народження, в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку.
Рішенням Київського районного суду від 21 серпня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/10 частин всіх видів заробітку (доходів) щомісячно на час навчання, але не більше, ніж до досягнення 23 років, починаючи з 04.03.2024 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн.
З вказаним рішенням суду не погодився представник ОСОБА_1 – адвокат Кудін О.М. подавши апеляційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Полтави від 21 серпня 2024 року, в якій просить скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтуваннях доводів апеляційної скарги вказує, що сторона відповідача категорично вважає, що прийняте рішення є необ`єктивним і невмотивованим, упередженим, яке підлягає скасуванню. Вказує, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який сплачує аліменти, а також дружину, яка ніде не працює і здійснює догляд за дитиною.
Зазначає, що в справі відсутні докази про проживання сина з матір`ю, а навпаки маються докази того, що повнолітній син проживає окремо, він навчається у військовому закладі постійно, забезпечений житлом та всіма видами повного матеріального утримання державою. Вказує, що перебуває в скрутному майновому становищі, проживає зареєстрованому шлюбі (що підтверджується свідоцтвом про шлюб) і утримує дружину з дитиною, утримує меншого сина від першого шлюбу, його витрати не дозволяє виплачувати аліменти на дорослого сина, який сам має можливість отримати додатковий заробіток. Окрім того вказує, що всі витрати по утриманню сина забезпечує держава, так як він знаходиться на повному фінансовому забезпеченні у вищому учбовому закладі, забезпечений житлом, одягом, харчуванням, тощо.
Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі. На момент розгляду справи були присутні позивач та представник відповідача, інші особи будучи належним чином та завчасно повідомленою про час і місце слухання справи в судове засідання не з`явилася.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
У відповідності з ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що сторони по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 (попереднє прізвище ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 10 серпня 2002 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27.05.2016 в справі № 552/925/16-ц, яке набрало законної сили, сторони мають двох синів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вказувала, що повнолітній син ОСОБА_4 , 2006 року народження, навчається на денному відділенні Національної академії державної прикордонної служби імені Богдана Хмельницького з 25.07.2023, ОСОБА_4 , не виповнилося 23 роки і тому потребує матеріальної допомоги, 
Відповідач ОСОБА_1 , вказуючи на скрутне матеріальне становище докази відповідні до суду не надав.
Встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28.03.2024 в справі № 583/1170/24 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , до повноліття.
Також на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 31.08.2015 в справі № 552/4224/15-ц відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку.
Задовольняючи частково позов частково ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 , 2006 року народження, у зв`язку із зарахуванням на навчання включений до списків особового складу та поставлений на всі види забезпечення в навчальному закладі, не оцінюється судом як доказ, так як ОСОБА_4 поза розумним сумнівом має потреби, не забезпечені державою.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для покладення на відповідача обов`язку зі сплати аліментів на утримання свого повнолітнього сина, на період її навчання, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.
Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Аналогічний висновок по застосуванню ст.199 СК України міститься і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17.
З матеріалів справи вбачається, що син відповідача навчається в Національній академії Державної прикордонної служби України імені Богдана Хмельницького, терміном навчання 4 роки на денній (очній) формі навчання, окрім того зазначається, що особи, зараховані на навчання до вищого військового навчального закладу Держприкордонслужби, включаються до списку особового складу та ставляться на всі види забезпечення у навчальному закладі з дня їх призначення на посаду курсантів. (а.с. 17). 
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
У позовній заяві ОСОБА_2 , що син навчається в учбовому закладі Державної прикордонної служби України, включений до особового складу та поставлений на всі види забезпечення у навчальному закладі, він потребує матеріальної допомоги від своїх батьків, так як життя не обмежується в навчальному закладі, так як має право не тільки на військовий огляд, а і на звичайний одяг, користування гаджетами, поповненнями рахунків за інтернет, засоби гігієни, тощо.
Судом першої інстанції було вірно встановлено, що син відповідача є повнолітнім, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, беручи до уваги, що відповідач спроможний надавати таку матеріальну допомогу, а також приймаючи до уваги те, що останній утримує дружину ОСОБА_3 та здійснює виплати по аліментам. 
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 перебуває в скрутному майновому становищі, проживає в зареєстрованому шлюбі, утримує дружину з дитиною, утримує меншого сина від першого шлюбу, його витрати не дозволяють виплачувати аліменти на дорослого сина, апеляційний суд відхиляє дані доводи, так як не підтверджені належним та допустимим доказами.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Кудіна Олександра Михайловича - залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 21 серпня 2024 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 16 грудня 2024 року.

Головуючий суддя: ________________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________________О.І. Обідіна ___________________ Л.І. Пилипчук