УХВАЛА
02 грудня 2024 року
м. Київ
справа № 679/401/24
провадження № 51-5278 ск 24
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 червня 2024 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 03 вересня 2024 року щодо нього, 
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного суду із касаційною скаргою, перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п.п. 4, 5 ч. 2 зазначеної статті.
Згідно з вимогами п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Відповідно до ст. 438 КПК підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.
Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи, тобто не тільки висунути на підтвердження допущених судом порушень переконливі факти, але й аргументувати як саме ці порушення істотно позначилися на законності та обґрунтованості судового рішення. Крім цього, вимагаючи скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду в суді відповідної інстанції, особа у касаційній скарзі має вказати, яким чином таке скасування дозволить виправити порушення, на які вона посилається.
Так, засуджений ОСОБА_4 зазначає про незаконність вироку Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 червня 2024 року та ухвали Хмельницького апеляційного суду від 03 вересня 2024 року щодо нього у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. При цьому не наводить таких порушень КПК, які з огляду на положення статей 370, 412, 413, 419 КПК слугували б підставою для скасування оскаржуваних судових рішень. 
Натомість, надаючи свою оцінку доказам, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження та по суті посилається на неповноту досудового слідства та судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, як вбачається зі змісту касаційної скарги, засуджений посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та не погоджується з кваліфікацією його дій за ч. 4 ст. 186 КК, проте не вказує які норми матеріального і процесуального права були порушені судом при кваліфікації його дій та не наводить обґрунтування незаконності оскаржуваних судових рішень.
Також касаційна скарга не містить достатніх аргументів для застосування до особи засудженого ст.ст. 69, 75 КК із врахуванням встановлених судом обставин, які б можна було визнати беззаперечними підставами для зміни судових рішень на підставі, передбаченій п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК.
Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до пункту 5 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
Приписами ст. 436 КПК встановлено, що Суд за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Поряд з цим, зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений просить скасувати вирок місцевого суду та змінити ухвалу апеляційного суду, при цьому такі вимоги не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК в частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду, а відтак підлягають уточненню.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши засудженому строк для усунення недоліків.
Водночас Суд роз`яснює, що для складання та подання касаційної скарги засуджений може скористатися безоплатною правничою допомогою, звернувшись до відповідного регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, в порядку п. 7 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» № 3460-VI від 02 червня 2011 року.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 червня 2024 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 03 вересня 2024 року щодо нього, залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.
Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                                ОСОБА_2                                    ОСОБА_3