ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 листопада 2024 року           справа №200/3696/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2024 року (повне судове рішення складено 08 серпня 2024 року) у справі № 200/3696/24 (суддя в І інстанції Крилова М.М.) за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                           УСТАНОВИВ:

07 червня 2024 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов позов адвоката Меламеда В.Б., який діє в інтересах ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Управління) про:
визнання дії та рішення відповідача стосовно запровадження окремого порядку поновлення пенсії позивача, не встановленого в Законі України від 09.01.2004 № 1058-ІV) «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058 у редакції на момент перерахунку пенсії) протиправними та скасувати протокол/розрахунок № 914270182529 від 12.04.2021 та від 13.04.2021 та позначку особливостях пенсійної справи позивачки ВПО не зареєстрована (за рішенням суду);
зобов`язання Управління виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з 01.02.2017 по 31.07.2019 та за період з 01.01.2020 по 30.04.2021 з урахуванням її осучаснення відповідно до ст.27, 28 та ч.2, 3 ст. 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058 та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», в чинній редакції на момент нарахування до фактичної виплати пенсії позивачу на банківський рахунок ОСОБА_2 .
В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 11.12.2023 звернувся до відповідача з вимогою про надання інформації стосовно виконання судового рішення від 09.04.2019 по справі № 200/3232/19-а. З листа відповідача від 29.12.2023 та з доданого до листа протоколу розрахунку № 914270182529 від 12.04.2021 позивач дізнався про те, що відповідач своїми діями, рішеннями та бездіяльністю запровадив стосовно нього Окремий порядок відновлення виплати пенсії, відповідно до вказівок пенсійного фонду.
Вказував, що в рамках виконання Окремого порядку поновлення виплати пенсії відповідач допустив порушення а саме: пенсія в квітні 2021 року була протиправно поновлена у розмірі пенсії на день її припинення (01.02.2017) без врахування індексації та без встановлення доплати 75 річним та не в розмірі на день поновлення виплати; у пенсійній справі протиправно зроблена позначка в особливостях: ВПО не зареєстрована (за рішенням суду); пенсія протиправно не виплачена на визначений позивачем банківський рахунок до її особистого звернення до відповідача в межах України.
Вважав, що відповідач допустив порушення прав позивача, встановлених ст. 24 Конституції України, ст. 7 Закону № 1058, Закону «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», положеннями Загальної декларації про права людини, Міжнародного пакта про громадянські і політичні права (МПГПП), у статті 14 та статті 1 Протоколу № 12 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ЄКПЛ), у рішенням № 25-рп/2009 Конституційного Суду України який прямо вказав що Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні, та запровадив стосовно групи, до якої належить позивач, окремий, не встановленій в Законі № 1058 порядок поновлення пенсій.
Представник позивача наголошує, що відповідач не має права та підстав для позбавлення позивача права на виплату пенсії за період з 01.02.2017 по 31.07.2019 та за період з 01.01.2020 по 30.04.2021 в належному розмірі, нараховану у відповідності до Закону № 1058.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2024 року позов задоволено частково. 
Визнано протиправними дії відповідача щодо застосування окремого порядку поновлення пенсії ОСОБА_2 , не встановленого в Законі № 1058, при нарахуванні пенсії за період з 01.02.2017 по 31.07.2019 та з 01.01.2020 по 30.04.2021.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області  здійснити виплату пенсії ОСОБА_2 за період з 01.02.2017 по 31.07.2019 та з 01.01.2020 по 30.04.2021 на загальних підставах без застосування законодавства в сфері внутрішньо переміщених осіб.
У решті позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, сторони подали апеляційні скарги, в яких посилались на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, представник позивача вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, адже, з листа відповідача № 26297-24853/М-02/8-0500/23 від 29.12.2023 чітко вбачається, що пенсія нарахована у розмірі дійсному на 2017 - 2020 роки, а не в розмірі на час її нарахування до виплати у 2021 році, та, що до пенсії відповідача застосовано окремий порядок поновлення пенсії позивача, який не встановлено в Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Зазначає, що ні Закон № 1058, ні інші закони про пенсійне забезпечення не передбачають жодного відокремленого порядку розрахунку пенсії за минулий час.
Таким чином, відповідно до частини третьої статті 4, статей 5 і 7 Закону України № 1058, пенсія за минулий час розраховується за тими самими правилами, що й поточна пенсія, а саме відповідно до законодавства, чинного на момент виплати.
Просив змінити рішення місцевого суду, прийняти нове, яким зобов`язати відповідача виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з 01.02.2017 по 31.07.2019 та за період з 01.01.2020 по 30.04.2021 з урахуванням її осучаснення відповідно до ст.27, 28 та ч. 2, 3 ст. 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону № 1058 та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», в чинній редакції на момент нарахування до фактичної виплати пенсії позивачу на банківський рахунок ОСОБА_2 .
Апелянт звертає увагу суду, що позивач звернувся з позовом у цієї справі та стверджує, що під час призначення виплати пенсія за минулий час повинна була нараховуватись та виплачуватись йому у розмірі, який визначений відповідно до діючого законодавства на дату нарахування її до виплати, у тому числі з урахуванням діючих норм стосовно автоматичних перерахунків пенсії.
Суд першої інстанції частково задовольнив позов, визнав протиправними дії відповідача стосовно застосування окремого порядку поновлення пенсії, проте відмовив у перерахунку пенсії, зокрема, на момент її фактичної виплати.

Відповідач в своїй апеляційній скарзі посилався на наступне.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09.04.2019 по справі № 200/3232/19-а, яке набрало законної сили 02.07.2019, зобов`язано Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити виплату пенсії за віком позивачу з 01 лютого 2017 року в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. Управлінням в межах компетенції відповідно до покладених судом зобов`язань виконано рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.04.2019 по справі № 200/3232/19-а та з 01.02.2017 за матеріалами електронної пенсійної справи поновлено виплату пенсії позивачу. Починаючи з серпня 2019 року нарахування та виплата пенсії ОСОБА_2 проводилась шляхом нарахування місячного розміру та включення до сформованої відомості на виплату пенсій з подальшим зарахуванням на поточний рахунок, відкритий в банківській установі АТ «Ощадбанк». Доплата за минулий період з 01.02.2017 по 31.07.2019 в розмірі 216 457,22 грн обліковувалась в Головному управлінні як заборгованість за рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09.04.2019 по справі № 200/3232/19-а.
У січні 2020 року виплату пенсії ОСОБА_2 призупинено по причині повернення банком на рахунок Головного управління незарахованих пенсійних коштів позивачу в сумі 9472,78 грн по причині закриття поточного рахунку. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.01.2021 по справі № 200/10468/20-а, яке набрало законної сили 25.03.2021, зобов`язано Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити всі неотримані позивачем пенсійні виплати на визначений ним банківський рахунок в АТ КБ «Приватбанк». Починаючи з травня 2021 року, на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.01.2021 по справі № 200/10468/20-а нарахування та виплата пенсії ОСОБА_2 проводиться на визначений пенсіонером банківський рахунок, який був наявний в матеріалах пенсійної справи на час виконання рішення суду шляхом нарахування місячного розміру та включення до сформованої відомості на виплату пенсій з подальшим зарахуванням на поточний рахунок, відкритий в банківській установі АТ КБ «Приватбанк». На виконання рішення суду нараховано доплату за минулий період з 01.01.2020 по 30.04.2021 в розмірі 166 120,53 грн. Відтак, загальна сума доплати за минулий період, нарахована на виконання рішень суду 1,2 за період з 01.02.2017 по 31.07.2019 та з 01.01.2020 по 30.04.2021, яка склала 382 577,75 грн, облікована Управлінням та включена до переліку отримувачів виплат станом на 1 січня 2022 року, сформованого відповідно до вимог «Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій з Україною території», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165.
Щодо зобов`язання виплатити недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з 01.02.2017 по 31.07.2019 та за період з 01.01.2020 по 30.04.2021 з урахуванням її осучаснення відповідно до ст.27, 28 та ч. 2, 3 ст. 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20 лютого 2019 року № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», в чинній редакції на момент нарахування до фактичної виплати пенсії позивачу на банківський рахунок позивача, відповідач зазначає, що позовні вимоги в цій частині є безпідставними, у зв`язку з тим, що пенсія нарахована та виплачується з урахуванням осучаснення в добровільному порядку.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладених в апеляційних скаргах, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Будьонівським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 25 листопада 1997 року.
Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України як отримувач пенсії за віком.
Позивач виїхав з України на постійне місце проживання до Ізраїлю, що не заперечується сторонами.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 квітня 2019 року по справі № 200/3232/19-а визнано протиправним та скасовано рішення від 03 жовтня 2018 року про відмову в поновленні пенсії за віком, визнано протиправною бездіяльність Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не поновлення пенсії ОСОБА_2 та зобов`язано Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 ) з 01 лютого 2017 року в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність. В решті позовних вимог відмовлено.
Рішення суду від 09 квітня 2019 року по справі № 200/3232/19-а набрало законної сили 02 липня 2019 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 січня 2021 року по справі № 200/10468/20-а визнано протиправним і скасовано розпорядження Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 14 січня 2020 року «про припинення виплати пенсії до з`ясування», яким припинено виплату пенсії ОСОБА_2 по особовому рахунку НОМЕР_3 , визнано протиправною бездіяльність Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо невиплати ОСОБА_2 пенсії на визначений ним банківський рахунок в АТ КБ «Приватбанк» та зобов`язано Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити всі неотримані ОСОБА_2 пенсійні виплати на визначений ним банківський рахунок в АТ КБ «Приватбанк». В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Рішення суду від 11 січня 2021 року по справі № 200/10468/20-а набрало законної сили 25 квітня 2021 року.
На звернення представника позивача від 11.12.2023 №ВЕБ-05001-Ф-С-23-290631 відповідач листом від 29.12.2023 № 26297-24853/М-02/8-0500/23 повідомив, що заборгованість по перерахунку за період з 01.02.2017 по 31.07.2019 та за період з 01.01.2020 по 30.04.2021 облікована в Головному управлінні та виплачується на умовах окремого порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165. Відповідно до означеного Порядку ОСОБА_2 включено в перелік отримувачів станом на 1 січня 2022 року. Заборгованість становить 382 557,75 грн.
Як вбачається з протоколу перерахунку пенсії від 12.04.2021 рішенням № 914270182529 позивачу проведено перерахунок пенсії, вид перерахунку: згідно рішень суду, підстава: згідно рішення суду справи № 200/10468/20-а від 11.01.2021, ухвала першого апеляційного адміністративного суду № 200/10468/20-а від 25.03.2021, особливості: ВПО не зареєстрована (за рішенням суду) - з 01.02.2017 по довічно. Розмір пенсії з 01.02.2017 встановлено 3923,74 грн.
Як вбачається з протоколу перерахунку пенсії від 12.04.2021 рішенням № 914270182529 позивачу проведено перерахунок пенсії, вид перерахунку: індивідуально (масовий) (у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму), особливості: ВПО не зареєстрована (за рішенням суду) - з 01.02.2017 по довічно. Розмір пенсії з 01.10.2017 встановлено 8105, 23 грн.
Як вбачається з протоколу перерахунку пенсії від 12.04.2021 рішенням № 914270182529 позивачу проведено перерахунок пенсії, вид перерахунку: Індивідуально (масовий). Індексація заробітку, особливості: ВПО не зареєстрована (за рішенням суду) - з 01.02.2017 по довічно. Розмір пенсії з 01.03.2019 року встановлено 9448,81 грн.
Як вбачається з протоколу перерахунку пенсії від 13.04.2021 рішенням № 914270182529 позивачу проведено перерахунок пенсії, вид перерахунку: Виправлення мігрованих даних в ЕПС (без розрахунку), особливості: ВПО не зареєстрована (за рішенням суду) - з 01.02.2017 по довічно. Розмір пенсії з 01.02.2020 встановлено 9472,78 грн.
Як вбачається з протоколу перерахунку пенсії від 13.04.2021 рішенням № 914270182529 позивачу проведено перерахунок пенсії, вид перерахунку: Індивідуально (масовий). Індексація заробітку, особливості: ВПО не зареєстрована (за рішенням суду) - з 01.02.2017 по довічно. Розмір пенсії з 01.05.2020 встановлено 10 484,16 грн.
Як вбачається з протоколу перерахунку пенсії від 13.04.2021 рішенням № 914270182529 позивачу проведено перерахунок пенсії, вид перерахунку: Індивідуально (масовий). Індексація заробітку, особливості: ВПО не зареєстрована (за рішенням суду) - з 01.02.2017 по довічно. Розмір пенсії з 01.03.2021 встановлено 11 629,05 грн.
Як вбачається з протоколу перерахунку пенсії від 21.06.2021 рішенням № 914270182529 позивачу проведено перерахунок пенсії, вид перерахунку: Індивідуально (масовий) (у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму), особливості: ВПО не зареєстрована (за рішенням суду) - з 01.02.2017 по довічно. Розмір пенсії з 01.07.2021 встановлено 11 643,50 грн.
Як вбачається з протоколу перерахунку пенсії від 09.11.2021 рішенням № 914270182529 позивачу проведено перерахунок пенсії, вид перерахунку: У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму (масовий), особливості: ВПО не зареєстрована (за рішенням суду) - з 01.02.2017 по довічно. Розмір пенсії з 01.12.2021 року встановлено 11 657,10 грн.
Як вбачається з протоколу перерахунку пенсії від 22.02.2022 року рішенням № 914270182529 позивачу проведено перерахунок пенсії, вид перерахунку: Індексація заробітку. (масовий), особливості: ВПО не зареєстрована (за рішенням суду) - з 01.02.2017 по довічно. Розмір пенсії з 01.03.2022 встановлено 13 243,06 грн.
Як вбачається з протоколу перерахунку пенсії від 06.11.2022 рішенням № 914270182529 позивачу проведено перерахунок пенсії, вид перерахунку: У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму (масовий), особливості: ВПО не зареєстрована (за рішенням суду) - з 01.02.2017 по довічно. Розмір пенсії з 01.12.2022 встановлено 13 270,09 грн.
Як вбачається з протоколу перерахунку пенсії від 27.02.2023 у рішенням № 914270182529 позивачу проведено перерахунок пенсії, вид перерахунку: Індексація заробітку. (масовий), особливості: ВПО не зареєстрована (за рішенням суду) - з 01.02.2017 по довічно. Розмір пенсії з 01.03.2023 встановлено 14 770,09 грн.
Згідно з довідкою відповідача від 29.12.2023 року № 26297-24853/М-02/8-0500/23 про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.02.2017 по 25.12.2023 заборгованість з пенсійних виплат становить 382 557,75 грн.
Не погодившись з розрахунком пенсії позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З 01.01.2004 набрав чинності Закон № 1058 згідно з пунктом 2 частини 1 статті 49 якого виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 8 Закон № 1058 передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим законом та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст. 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Як зазначено у ст. 1 цього Закону, мінімальна пенсія - державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.
Згідно із абз.8 ч. 2 ст. 5 Закону № 1058, виключно цим Законом визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.
У частині 1 статті 27 Закону №1058 зазначена формула розрахунку пенсії за віком, а саме: П = Зп?Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
За приписами ст. 28 Закону № 1058, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.
Приписами частини 2,3 статті 42 Закону № 1058, для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону. Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.
З 1 січня 2016 року у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії проводиться з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсія перераховується з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.
Отже, з дня поновлення виплати пенсії позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно вимог Закону № 1058, будь-яких обмежень його прав, як пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду наведеним Законом не встановлено.
Таким чином, з системного аналізу матеріалів по справі можна дійти висновку, що перерахунок пенсій здійснюватиметься автоматизованим способом за матеріалами пенсійних справ, виходячи з прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році установлено, що у 2019 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058, затвердженим цією постановою, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,17.
Даною Постановою також затверджено Порядок перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058, яким визначено механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 124 перерахунку підлягають пенсії, обчислені, зокрема, відповідно до Закону № 1058.
Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році установлено, що у 2020 році перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році»(Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.
Також Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» № 127 від 22.02.2021, якою установлено, що у 2021 році перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться з 1 березня із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,11.
У 2022 році відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» від 16.02.2022 № 118 перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,14.
Кабінетом Міністрів України у 2023 році також прийнято постанову «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» від 24.02.2023 №168, пунктом першим якої установлено, що з 01.03.2023 перерахунок пенсій згідно з Порядком № 124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням № 914270182529 позивачу проведено перерахунок пенсії, вид перерахунку: згідно рішень суду, підстава: згідно рішення суду справи № 200/10468/20-а від 11.01.2021, ухвала першого апеляційного адміністративного суду № 200/10468/20-а від 25.03.2021, особливості: ВПО не зареєстрована (за рішенням суду) - з 01.02.2017 по довічно. Розмір пенсії з 01.02.2017 встановлено 3923,74.
В той же час, згідно з протоколами перерахунку пенсії позивачу перерахована пенсія:
з 01.10.2017 у розмірі 8105,23 (вид перерахунку: індивідуально (масовий) (у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму));
з 01.03.2019 у розмірі 9448,81 (вид перерахунку: Індивідуально (масовий). Індексація заробітку);
з 01.02.2020 у розмірі 9472,78 (вид перерахунку: Виправлення мігрованих даних в ЕПС (без розрахунку));
з 01.05.2020 у розмірі 10 484,16 (вид перерахунку: Індивідуально (масовий). Індексація заробітку);
з 01.03.2021 у розмірі 11 629,05 (вид перерахунку: Індивідуально (масовий). Індексація заробітку);
з 01.07.2021 у розмірі 11 643,50 (Індивідуально (масовий) (у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму);
з 01.12.2021 у розмірі 11 657,10 (вид перерахунку: У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму (масовий));
з 01.03.2022 у розмірі 13 243,06 (вид перерахунку: Індексація заробітку. (масовий));
з 01.12.2022 у розмірі 13 270,09 (вид перерахунку: У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму (масовий));
з 01.03.2023 у розмірі 14 770,09 (вид перерахунку: Індексація заробітку. (масовий));
з 01.03.2024 у розмірі 16 046,14 (вид перерахунку: у зв`язку з уточненням даних в ЕСП, 01.03.2024).
Згідно з ч. 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
В даному випадку, доводи представника позивача, щодо неналежного розрахунку пенсії на виконання рішень суду, не знайшли свого відображення у матеріалах справи. Представником позивача не наведено жодних доказів, щодо неналежного розрахунку пенсії позивача.
У свою чергу, згідно з наявних протоколів перерахунку пенсії, судом встановлено, що пенсійний орган на виконання рішення суду правомірно розрахував пенсію позивача з урахуванням автоматичних масових перерахунків згідно з постановами Кабінету Міністрів України, прийнятими відповідно до Порядку № 124 на виконання ч. 2 ст. 42 Закону № 1058.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, як і апеляційна скарга представника позивача.

Щодо позовних вимог в частині запровадження окремого порядку поновлення пенсії позивача, не встановленого в Законі № 1058.
Відповідно до статті 46 Закону № 1058 нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Частиною 1 статті 49 Закону № 1058 визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.
Судом встановлено, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09.04.2019 по справі № 200/3232/19-а позивачу з 01.02.2017 поновлено виплату пенсії.
У рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 09.04.2019 по справі № 200/3232/19-а, суд вказав наступне:
«Статтею 51 Закону № 1058 визначено, у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Конституційний Суд України у рішенні №25-рп/2009 від 07.10.2009 року визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058.
У пункті 3.3 цього рішення Конституційний Суд України зазначив, що оспорюваними нормами Закону № 1058 держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.
Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Таким чином, положення пункту 2 частини 1 статті 49 та другого речення статті 51 Закону № 1058 втратили чинність з 07.10.2009, тобто від дати прийняття Конституційним Судом України рішення № 25-рп/2009.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Пічкур проти України", яке набрало статусу остаточного 07.02.2014, право на отримання пенсії, як таке, стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення).
Отже, суд дійшов висновку, що позивач як громадянин України має право на виплату призначеної йому пенсії. Підстави для поновлення конституційного права на виплату пенсії виникли після набрання чинності Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 року № 25-рп/2009.»

Також, судами встановлено, що починаючи з травня 2021 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.01.2021 по справі № 200/10468/20-а нарахування та виплата пенсії ОСОБА_2 проводиться на визначений пенсіонером банківський рахунок, який був наявний в матеріалах пенсійної справи на час виконання рішення суду шляхом нарахування місячного розміру та включення до сформованої відомості на виплату пенсій з подальшим зарахуванням на поточний рахунок, відкритий в банківській установі АТ КБ «Приватбанк» .
У рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 11.01.2021 по справі № 200/10468/20-а, суд вказав наступне:
«Частиною 1 ст. 7 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі – Закон № 1706-VII) передбачено, що для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.
При цьому, згідно з ч. 1 ст. 1 Закону № 1706-VII визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Статтею 2 Закону № 1706-VII встановлено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.
Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону, про що зазначено в ч. 1 ст. 4 Закону № 1706-VII.
Відповідно до п. 6 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (далі – Порядок № 1596), установлено, що одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.
Для внутрішньо переміщених осіб, які перебувають на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312), уповноваженим банком є АТ “Ощадбанк”.
З положень Закону № 1706-VII і Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, випливає, що до внутрішньо переміщених осіб можуть бути віднесені лише особи, які покинули своє місце проживання і перемістилися всередині країни.
До 2016 року позивач відповідав вказаним ознакам, але в рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 9 квітня 2019 року у справі № 200/3232/19-а було встановлено, що ОСОБА_2 виїхав на постійне місце проживання до Держави Ізраїль.
Тому, на момент виникнення спірних в цій справі правовідносин, ОСОБА_2 як особа, яка залишила постійне місце проживання в Україні, не може вважатися внутрішньо переміщеною особою».
Отже, з аналізу вищенаведених рішень, судом встановлено:
по-перше, ОСОБА_2 виїхав на постійне місце проживання до держави Ізраїль;
по-друге, ОСОБА_2 не є та не може вважатись внутрішньо переміщеною особою.
Разом з цим, з матеріалів справи, судом встановлено, що загальна сума доплати за минулий період, нарахована на виконання рішень суду за період з 01.02.2017 по 31.07.2019 та з 01.01.2020 по 30.04.2021, яка склала 382 577,75 грн, облікована Управлінням та включена до переліку отримувачів виплат станом на 1 січня 2022 року, сформованого відповідно до вимог «Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій з Україною території», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165 (далі – Порядок № 1165).
Цим Порядком визначено механізм виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) з урахуванням надбавок, підвищень, компенсації втрати частини доходу, грошової допомоги та інших пов`язаних із ними виплат, які не виплачено за період до місяця відновлення їх виплати (далі - пенсійні виплати за минулий період) внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, в тому числі недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території, відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - отримувачі) (п.1 Порядку № 1165).
Слід зазначити, що норми Порядку № 1165 регулюють питання виплати пенсій як внутрішньо переміщеним особам, так і особам, які відмовилися від одержання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, зареєстрували місце проживання та постійно проживають на неконтрольованій Україною території.
Разом з цим, позивач не має статусу внутрішньо переміщеної особи, від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не відмовлявся, з 2016 року виїхав на постійне місце проживання до держави Ізраїль, а отже на контрольованій Україною території не проживає та зареєстрованого місця проживання не має.
Крім того, прийнята Кабінетом Міністрів України постанова № 1165 від 10.11.2021 «Про затвердження Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території» є підзаконними нормативно-правовими актом та не може звужувати чи скасовувати права громадян, встановлені нормативно-правовими актами вищої юридичної сили, внаслідок чого у сфері спірних правовідносин, врегульованих Законами № 1058, не може застосовуватись.
Отже, відповідач, під час виконання рішень суду, протиправно застосував щодо виплати пенсії позивача за період з 01.02.2017 по 31.07.2019 та за період з 01.01.2020 по 30.04.2021 норми Порядку № 1165.
Згідно із частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
За наведених обставин, враховуючи положення ч. 2 ст. 9 КАС України місцевий суд дійшов вірного висновку, що належним способом захисту прав позивача буде:
визнання протиправними дії відповідача щодо застосування окремого порядку поновлення пенсії позивача не встановленого в Законі № 1058 при нарахуванні пенсії за період з 01.02.2017 по 31.07.2019 та з 01.01.2020 по 30.04.2021.
Зобов`язання відповідача здійснити виплату пенсії позивача за період з 01.02.2017 по 31.07.2019 та з 01.01.2020 по 30.04.2021 на загальних підставах без застосування законодавства в сфері внутрішньо переміщених осіб.
Щодо скасування протоколу/розрахунку № 914270182529 від 12.04.2021 та від 13.04.2021 та позначку “особливостях” пенсійної справи позивачки “ВПО не зареєстрована (за рішенням суду), то такі вимоги задоволенню також не підлягають у зв`язку з відсутністю ознак рішення суб`єкта владних повноважень, яке б (наявність позначки) впливало/ порушувало права позивача.
При цьому посилання відповідача на необхідність закриття провадження в справі не заслуговують на увагу, оскільки предметом у справі №200/3232/19-а було поновлення виплати пенсії за віком з 01.02.2017, а предметом у справі №200/10468/20-а було питання виплати пенсії на визначений Позивачем банківський рахунок. До того ж, суд в рішенні по справі №200/10468/20-а зазначив: “Також не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині здійснення виплат з урахуванням усіх підвищень і з проведенням індексації, оскільки недодержання УПФУ вимог законодавства в цій частині не було підставою звернення з цим позовом до суду. Указане не позбавляє права позивача звернутися до суду з новим позовом з підстав виплати пенсії в неналежному розмірі”. Враховуючи викладене, з урахуванням того, що предметом спору в даній справі є протиправне, на думку позивача, запровадження окремого порядку щодо розміру поновленої пенсії Позивача, не встановленого в Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та скасування позначки “особливостях” пенсійної справи позивача “ВПО не зареєстрована, не проведення індексації пенсії, аргументи та твердження апеляційної скарги є необґрунтованими та недоведеними.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).
Згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків місцевого суду. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 серпня 2024 року у справі № 200/3696/24 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 21 листопада 2024 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          А. А. Блохін

                                                                                          Т. Г. Гаврищук