ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/4051/24  Номер провадження 33/814/1198/24	Головуючий у 1-й інстанції Зуб Т. О.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,
За участю секретаря Дороженка Р.Г.,
Захисника – адвоката Бутиріна О.М.,
розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бутиріна Олега Миколайовича, який діє в інтересах  ОСОБА_1  на постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

Постановою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2024 року притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою. АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 170 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 605,60 грн.
Згідно постанови судді, 05 вересня 2024 року близько 18 год., за адресою проживання АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив відносно своєї дружини домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме ображав останню нецензурною лайкою, кричав, вдарив по обличчю.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Бутирін О.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
В апеляційній скарзі вказує, що зафіксовані в протоколі факти вчинення адміністративного правопорушення ґрунтуються лише на словах дружини ОСОБА_2 , а виникла між подружжям суперечка не охоплюється диспозицією інкримінованої ОСОБА_1 статті.
Зазначає, що саме на ОСОБА_2 раніше вже було складено адміністративний матеріал і остання притягалася до адмінвідповідальності за домашнє насильство.
Звертає увагу про відсутність доказів скоєного правопорушення – фото-, відеоматеріалів, а в протоколі не зазначено свідків правопорушення.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови.
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, для чого дослідити і дати оцінку зібраним у справі доказам.
Вищезазначені вимоги закону дотримано судом першої інстанції.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП вчинення домашнього насильства, за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст. 173-2 КУпАП необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, має місце тоді, коли будь які діяння фізичного, психологічного чи економічного характеру тягнуть за собою можливість настання шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого, тобто при обов`язковому доведенні причинно-наслідкового зв`язку між ними.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ВАВ №029911, 05 вересня 2024 року близько 18 год., за адресою проживання АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 вчинив відносно своєї дружини фізичне насильство, а саме ображав останню нецензурною лайкою, кричав, вдарив по обличчю, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Згідно пояснень ОСОБА_2 , остання проживає разом зі своїм чоловіком ОСОБА_1 . Ввечері 05.09.2024 близько 18 год. вони були вдома і в них почалася сварка в ході якої останній почав її ображати та наносити удари, хватати за руки та волосся, на що вона чинила опір, після чого зачинив її на балконі. Вона зателефонувала в поліцію та перед приїздом поліцейських чоловік відчинив двері та випустив її. Хоче, щоб чоловіка притягнули до відповідальності за домашнє насильство, фізичне, а також погрози щодо її сім`ї, спричинення фізичного насильства.
З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що 05.09.2024 він повернувся до дому та за сімейною вечерею повідомив дружині про намір придбати за власні заощадження автомобіль в розмірі 9500 доларів США на що відразу отримав шквал заперечень та образ в свою адресу. Вислухавши все він пішов до місця де зберігалися його особисті кошти в сумі 10000 доларів США та помітив їх відсутність за місцем зберігання, на що дружина відреагувала різко та неадекватно, а саме почала його лаяти та ображати нецензурною лайкою, а потім почала голосно кричати та застосовувати до нього силу, била по тулубу та верхніх кінцівках кулаками та дещо по голові. В цей момент він зрозумів, що треба прийняти міри та заходи вичерпання конфлікту, та закрився від неї на кухні. Через де який час (30 хв.) приїхали працівники поліції.
Також поліцейським було складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, яким було заборонено ОСОБА_1 в будь який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_2 строком на 3 доби з 05 год. 05.09.2024 по 05 год. 08.09.2024 та форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства та визначено середній рівень небезпеки стосовно постраждалої особи.
Надаючи оцінку поясненням сторін, іншим доказам по справі приходжу до висновку, що між подружжям мав місце сімейний конфлікт, який переріс в домашнє насильство із заподіянням потерпілій ОСОБА_2 шкоди фізичного характеру, що відображено як у її власних поясненнях, так і в протоколі про адмінправопорушення, який є документом, що офіційно засвідчує факт вчинення неправомірних дій та в сукупності з іншими зібраними доказами доводить факт вчинення домашнього насильства відносно дружини.
Вірно оцінивши докази по справі суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушенням за ст. 173-2 КУпАП, оскільки останнім вчинено фізичне насильство.
Посилання апелянта на заперечення вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства, оскільки на його думку, саме дружина спровокувала конфлікт з огляду на подану чоловіком заяву про розірвання шлюбу не спростовують факт вчинення чоловіком відносно дружини домашнього насильства.
Не заслуговують на увагу твердження щодо притягнення ОСОБА_2 раніше до адміністративної відповідальності, як підставу для скасування постанови, оскільки суд переглядає справу в межах вчиненого правопорушення та складеного протоколу, відповідно наявність чи відсутність в діях складу іншого правопорушення вчиненого ОСОБА_2 не вирішується. 
Доводи захисника про відсутність доказів по справі, а саме фото, відеозйомки правопорушення - не беруться судом до уваги, оскільки сама подія правопорушення відбулась без фіксування її на технічні засоби, що само по собі не виключає зазначеного потерпілою перебігу подій, при відсутності будь-яких доказів зі сторони притягнутого на спростування вчинення ним домашнього ним насильства. 
Оскільки факт домашнього насильства відбувся в квартирі родини, що виключає свідків події, останні і не могли бути зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, його особи, ступеня вини та в межах санкції ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення щодо колишньої дружини, в присутності своїх дітей, що може мати негативні наслідки для останніх, свою вину не визнала. 
Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, що притягується до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування постанови суду не вбачається.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника Бутиріна Олега Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Полтавського районного суду Полтавської області від 07 жовтня 2024 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                         О.І. Обідіна