ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/10316/24 Справа № 243/7123/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Фалін І.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 243/7123/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:
позивачка –  ОСОБА_1 ,
відповідачі –  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1  ст. 369 ЦПК України,без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Дьяченко Олег Валентинович, на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 вересня 2024 року, яка постановлена  суддею Фаліним І.Ю. та повне судове рішення складено 11 вересня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про оспорювання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.
Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 вересня 2024 року цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про оспорювання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини передано за територіальною підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (місце знаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Паторжинського, буд. 18А).
В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Дьяченко О.В., посилаючись на порушення норм процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції безпідставно обмежив позивачку у виборі суду, до якого пре?явлено позов, адже, згідно ч. 15 ст. 28 ЦПК України, позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача. Позов подано за місцем проживання одного з відповідачів – ОСОБА_2 , а тому суд не мав правових підстав для передачі справи за підсудністю до іншого суду.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскількиоскаржується ухвала суду, зазначена в п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановляючи ухвалу про передачу справи за підсудністю, суд першої інстанції виходив із положень статей 27, 31, ЦПК України, і вказав, що позов є підсудним Жовтневому районнму суду м. Дніпропетровська, згідно із зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_3 .
При цьому, суд вказав, що відсутні підстави для визначення підсудності даної справи за місцем проживання відповідача ОСОБА_2 , зважаючи на штучне визначення позивачкою його, як нового батька дитини, що є зловживанням прав у розумінні ст. 44 ЦПК України, оскільки, у відповідності до ст. 138 СК України, позивачка має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька дитини, з актового запису про народження дитини, та саме відповідач ОСОБА_3 у Свідоцтві про народження дитини записаний батьком дитини.
Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України «Про виконаннярішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.
У пунктах 1, 2 та 36 Постанови №3 Пленуму «Про деякі питання визначення юрисдикції та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі – Закон № 2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі – Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону №2453-VI).
Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.
Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.
Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.
Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.
Встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про оспорювання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.
За загальним правилом, відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Між тим, відповідно до ч.15 ст.28 ЦПК України, позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.
Дана стаття встановлює випадки альтернативної підсудності, за якої позов за вибором позивача може бути пред`явлений в одному з двох і більше судів.
Суд не має право обмежувати вибір позивача для розгляду справи у конкретному суді.
Аналіз указаних норм законодавства дає підстави суду апеляційної інстанції дійти висновків про те, що позивачка при пред`явленні даного позову має право вибору між такими судами: за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача ОСОБА_2 або ОСОБА_3 .
Згідно відомостей отриманих з відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб Слов`янської міської військової адміністрації №20-16/2-3330 від 06.09.2024 наданих на запит суду, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Також, відповідно до отриманої відповіді з Державної міграційної служби України від 09.09.2024 наданої на запит суду, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться зареєстрованим за адресою – АДРЕСА_2 . 
Розпорядженням голови Верховного Суду від 06.03.2022 № 1/0/9-22, змінено територіальну підсудність судових справ Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області на Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.
З огляду на викладене та положення вимог ч.15 ст.28 ЦПК України, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про підсудність позову іншому суду, остільки позовну заяву було обґрунтовано подано до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, тобто за місцем проживання відповідача ОСОБА_2 .
Висновки суду першої інстанції про те, що відсутні підстави для визначення підсудності даної справи за місцем проживання відповідача ОСОБА_2 , зважаючи на штучне визначення позивачкою його, як нового батька дитини, що є зловживанням прав у розумінні ст. 44 ЦПК України, оскільки у відповідності до ст. 138 СК України позивачка має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька дитини, з актового запису про народження дитини, та саме відповідач ОСОБА_3 у Свідоцтві про народження дитини записаний батьком дитини, є помилковим та не грунтуються на нормах ЦПК України, яким не передбачено право суду, на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі, вирішувати питання про належність відповідача у справі та способу захисту порушенного права, обраного позивачем.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги позивачки ОСОБА_1 заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Колегія суддів не вирішує питання про розподіл судових витрат у справі, оскільки, згідно ч. 13 статті 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат, якщо, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, а у даному випадку справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Дьяченко Олег Валентинович, - задовольнити.
Ухвалу позивачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Дьяченко Олег Валентинович, на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 вересня 2024 року скасувати та направити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивачки, адвокат Дьяченко Олег Валентинович до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оспорювання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне рішення суду складено 05 листопада 2024 року.

Головуючий:

Судді: