Справа № 753/16743/24                                       Головуючий в суді І інстанції Бондаренко М.С.   
Провадження № 33/824/5714/2024                     Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
5 грудня 2024 року                                                                                м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,
за участі секретаря судового засідання Савченко К.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 17 жовтня 2024 року у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою:  АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
                                                                  ВСТАНОВИВ:        
                                              
постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 жовтня 2024 року  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою:  АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.
Роз`яснено що, відповідно до ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів з дня винесення постанови у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 підлягає стягненню подвійний розмір штрафу у сумі 34 000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.
Згідно з постановою судді, 09 серпня 2024 року, о 23 год. 25 хв., за адресою: м. Київ, вул. Дніпровська набережна керував транспортним засобом «Volkswagen», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло; тремтіння пальців рук; блідість обличчя. Від проходження огляду у встановленому законом порядку у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився на бодікамеру поліцейського.
Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою Дарницького районного суду міста Києва від 17 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді місцевого суду та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що між ОСОБА_1 та поліцейськими виник конфлікт через безпідставність зупинки, ОСОБА_1 залишив звернення на 102, йому повідомили чекати інший наряд патрульної поліції, натомість поліцейські відмовились чекати, поліцейський повідомив про складання постанови за ст. 121-3 КУпАП за порушення ПДР, на що водій заперечував, висловлював незадоволення неадекватною поведінкою поліції, попередив поліцейських, що буде очікувати на інший патруль, поліція не слухала оголосила постанову.
Через активну позицію водія поліція вирішила йому помститися, поліцейський перейшов до звинувачень керування водія з ознаками наркотичного сп`яніння, далі поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння через те, що водій, начебто, має ознаки наркотична сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, поведінка не відповідає дійсності. ОСОБА_1  повідомив що чекає на інший наряд, а з цими поліцейськими нікуди не поїде, тобто він чекав на інший патруль яким мав намір та був готовий проїхати до ЗОЗ для огляду на стан наркотичного сп`яніння.
О 00-24 поліцейський підійшов до автомобіля ОСОБА_1 з наміром ознайомити з протоколом за відмову від проходження огляду, на що водій повідомив, що не відмовлявся від огляду, чекає на інший екіпаж, водій попросив скласти протокол затримання та доставити його до лікарні, вимогу ОСОБА_1  поліція не виконала. Після складання протоколу ОСОБА_1 самостійно звернувся до лікарні Соціотерапія, пройшов огляд, здав аналізи сечі, за наслідком дослідження сечі водія в органи ОСОБА_1 наркотичних речовин не виявлено. Від огляду на стан наркотичного сп`яніння водій не відмовлявся, підстави для складання протоколу були відсутні. Крім того, висновком лікарні підтверджено тверезість водія.
Вказує, що поліція не фіксувала початку розмови з водієм, коли поведінка поліції була такою, що провокував конфлікт, почала фіксувати на власний розсуд та тільки частину розмови, суд невірно вказав в постанові, що з відеозапису вбачається, що працівниками поліції зупинений транспортний засіб «Volkswagen» під керуванням ОСОБА_1 , оскільки такого запису відео не містить.
Зазначає, що ОСОБА_1 самостійно звернувся до лікарні Соціотерапія одразу після завершення комендантської години,раніше не було можливе це зробити. Водій самостійно звернувся до лікарні тому, що поліція відмовилась доставляти його до лікарні за обставин викладених вище, інший наряд поліції так і не приїхав. Суд був зобов`язаний врахувати результат огляду в лікарні, який доводить відсутність у водія ознак наркотичного сп`яніння та його тверезість. Саме відсутність ознак наркотичного сп`яніння додатково вказує на упереджене до нього відношення з боку поліції.
12.11.24      Крім того,  ОСОБА_1  просить поновити йому строк на оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 17 жовтня 2024 року . Вказує, що року 12 листопада 2024 року на електронну пошту адвоката надійшла постанова Київського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року, якою суддя Лапчевська О.Ф. повернула апеляційну скаргу адвокату, з підстав того, що ніби то в матеріалах справи відсутній договір про надання правової допомоги № 85 від 12.08.2024 року, тобто не надано жодних доказів повноважень адвоката на представництво інтересів ОСОБА_1 .
Вирішуючи клопотання  ОСОБА_1  про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд враховує наступне.
Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Постанова Дарницького районного суду міста Києва було виготовлено 17 жовтня 2024 року. Таким чином останній строк оскарження постанови припадає на 27 жовтня 2024 року.
Вперше з апеляційною скаргою  ОСОБА_1 звернувся в межах строку на апеляційне оскарження.
Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що строк на оскарження постанови ОСОБА_1 пропустив з поважних причин, а тому суд вважає за необхідне поновити цей строк.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його захисник Александров Д.О. апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили її задовольнити.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.
Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином,  ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Винуватість  ОСОБА_1 у порушенні п. 2.5 ПДР України, за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 110031 від 9 серпня 2024 року, який є офіційним документом, що засвідчує вчинення неправомірних дій особою і є одним із джерел доказів відповідно до положень статті 251 КУпАП (а.с. 1);
- на відеозаписі із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та указує на факт порушення водієм указаних правил ПДР (а.с. 8);
- у направленні на огляд водія ОСОБА_1 від 9 серпня 2024 року (а.с. 4);
Відповідно до постанови КАС ВС у справі №678/991/17 від 15.11.18 року відеозапис із нагрудного відеореєстратора інспектора, яким зафіксовано обставини зупинки автомобіля, є доказом, що може підтверджувати факт вчинення водієм порушення Правил дорожнього руху.
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Виявлені працівниками поліції 9 серпня 2024 року у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння в розумінні п. п. 1,2,3 п. 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обставини, зазначені в протоколі повністю узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудних камер (відеореєстраторів) поліцейських, на яких достатньо повно відображені події, які відбувалися 9 серпня 2024 року за участю ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 2 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Відповідно до п. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103 водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Відеозаписи свідчать про дотримання працівниками поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.
Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. А на відео зафіксовані подія правопорушення. Ці відеозаписи суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апелянта про те, що через активну позицію водія поліція вирішила йому помститися, поліцейський перейшов до звинувачень керування водія з ознаками наркотичного сп`яніння є безпідставними, оскільки ґрунтуються лише на поясненнях ОСОБА_1 .
Досліджені судом відеозаписи є інформативним і не вказують на упередженість чи суб`єктивне ставлення працівників поліції, ними роз`яснено права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, підстави для проходження огляду на стан сп`яніння і наслідки відмови від його проходження.
Доводи відносно того, працівниками поліції не було пояснено причину зупинки  ОСОБА_1 апеляційний суд також відхиляє як необґрунтовані.
Під час дії військового стану у країні, працівники поліції вправі зупиняти авто, навіть коли водій не порушив Правила дорожнього руху.
Отже, оскільки зупинка транспортного засобу ОСОБА_1 є законною, останній відповідно до вимог ПДР, був зобов`язаний виконувати законні вимоги поліцейського, що спростовує доводи апеляційної скарги в цій частині.
Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.
 До того ж, із цього відеозапису вбачається, що працівники поліції, роз`яснили ОСОБА_1 про можливість відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння та, що у разі такої відмови на нього буде складено адміністративний протокол, а відтак суд сприймає відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я як таку, що була вчинена ним добровільно на підставі власних переконань та суджень.
Доводи ОСОБА_1 про те, що він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а також про те, що потім самостійно пройшов огляд на стан наркотичного сп`яніння у відповідному закладі охорони здоров`я, яким встановлено, що він не перебував у стані наркотичного сп`яніння, не можуть бути враховані, оскільки його притягнуто до відповідальності за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки є недоведеними, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП, крім того санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Дарницького районного суду міста Києва від 17 жовтня 2024 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.
 
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
постановив:
 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Дарницького районного суду міста Києва від 17 жовтня 2024 року.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду міста Києва від 17 жовтня 2024 року - без змін.
Постанова судді апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
  Суддя                                                                                         Т.О. Писана