У Х В А Л А
 
12 листопада 2024 року
м. Київ
 
справа № 524/6581/23
провадження № 61-12039ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М. 
розглянув касаційну скаргу представника Головного управління Державної податкової служби України у Полтавській області - Подшивайлової Ганни Ігорівни на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 січня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду 03 липня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у 
м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області, Державної податкової служби України про зняття арешту з майна та
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила зняти арешт з нерухомого майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений 07 вересня 2015 року Автозаводським відділом державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Автозаводський ВДВС) постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 44932907.
Вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , якому на підставі договору міни від 30 листопада 2002 року належала 1/2 частина домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
З метою оформлення спадщини вона звернулася до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу, однак їй повідомили, що на майно її чоловіка в 2015 році було накладено арешт, що унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину.
Для скасування вказаного арешту зверталася до Автозаводського ВДВС, але їй відмовили, бо вона не є стороною виконавчого провадження, в межах якого накладено стягнення, а відтак відсутні підстави для скасування арешту.
Вказувала, що їй відомо про відсутність заборгованості в чоловіка перед Кременчуцькою державною податковою інспекцією щодо сплати єдиного соціального внеску, він сплачував всі внески, в березні 2015 року погасив нараховану заборгованість.
На звернення до Державної податкової служби України (далі - ДПС України), вона отримала відповідь, що згідно з даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС України за ОСОБА_2 податковий борг або заборгованість з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відсутні.
25 січня 2024 року рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області позов ОСОБА_1 задоволено.
Скасовано обтяження у виді арешту нерухомого майна, номер запису про обтяження 11118875 (спеціальний розділ), накладене на підставі постанови старшого державного виконавця Автозаводського ВДВС Докійчук Т. В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 44932907 від 07 вересня 2015 року.
03 липня 2024 року постановою Полтавського апеляційного суду апеляційну скаргу представника Головного управління Державної податкової служби 

України у Полтавській області (далі - ГУ ДПСУ у Полтавській області) залишено без задоволення.
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 січня 2024 року залишено без змін.
15 серпня 2024 року представник ГУ ДПСУ у Полтавській області - 
Подшивайлова Г. І. засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 січня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду 03 липня 2024 року, в якій просить їх скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження судового рішення за пунктом 2 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що існує необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц, 
що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 2 частини другої статті 389 ЦПК України.
На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судового рішення за пунктом 8 частини першої статті 411 ЦПК України заявниця вказує, що суди прийняли рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, осіб, що не були залучені до участі у справі що є підставою для відкриття касаційного провадження відповідно до пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Вбачаються підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою та витребування матеріалів справи.
Крім того, заявниця просить зупинити дію рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 січня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду 03 липня 2024 року до закінчення касаційного провадження. 
Відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але 

рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки. Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду може бути надано копію такої постанови.
Заявниця не обґрунтувала, в чому полягає утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судових рішень. Незгода з оскаржуваними судовими рішеннями як така не є підставою для зупинення їх дії на час перегляду справи в касаційному порядку.
Заявницею також не надано доказів на підтвердження обставин, за яких суд касаційної інстанції може зупинити дію судових рішень, в задоволенні заяви необхідно відмовити. У таких висновках визначальними є правила статей 12 та 13 ЦПК України.
Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395, 398, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 

УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою представника Головного управління Державної податкової служби України у Полтавській області - Подшивайлової Ганни Ігорівни на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 січня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду 03 липня 2024 року.
Витребувати із Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області цивільну справу № 524/6581/23за позовом ОСОБА_1 до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у 
м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області, Державної податкової служби України про зняття арешту з майна.
Відмовити в задоволенні клопотання представника Головного управління Державної податкової служби України у Полтавській області - Подшивайлової Ганни Ігорівни про зупинення дії рішення Автозаводського районного суду 
м. Кременчука Полтавської області від 25 січня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду 03 липня 2024 року до закінчення касаційного провадження в справі.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                 О. М. Ситнік
                                                                                                             В. М. Ігнатенко
                                                                                                             І. М. Фаловська