Номер провадження: 33/813/2551/24
Номер справи місцевого суду: 521/7341/24 
Головуючий у першій інстанції Засядьвовк О. Д. 
Доповідач Копіца О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2024 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі головуючого судді Копіци О.В., за участі секретаря судового засідання Ровенко А.С., представника Одеської митниці Держмитслужби України Кептене Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Одеської митниці ДМС України Ревенко Т.А. на постанову Малиновського райсуду м. Одеси від 26.09.2024 відносно:
ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_1  у с. Пуркари, Штефон-Водський р-н, респ. Молдова, громадянина респ. Молдова, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- про закриття провадження у справі про порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 МК України
установив:
 
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції закрито провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 481 МК України  ОСОБА_1  ( ОСОБА_2 ) на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення. 
Суд 1-ої інстанції за результатами розгляду справи прийшов до висновку про те, що днем виявлення правопорушення слід вважати дату закінчення строку тимчасового ввезення транспортного засобу, а саме: 16.11.2018, водночас протокол про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1  складено лише 07.04.2024, тобто після спливу шестимісячного строку накладення адміністративного стягнення. 
 
Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі представник Одеської митниці Ревенко Т.А. вказує на те, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, а висновки суду не відповідають обставин справи, з огляду на те, що:
- не вивезення транспортного засобу, що перебуває в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року», та щодо якого існує обов`язок вивезення його за межі митної території після строків, визначених п. 1 ст. 380 МК України, є триваючим правопорушенням з моменту сплину вказаного періоду, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов`язку, а оскільки митним органом таке правопорушення виявлено 07.04.2024, тому згідно з вимогами ст. 467 МК України адміністративне стягнення має бути накладено в межах піврічного строку з дня виявлення правопорушення;
- станом на 01.10.2024  ОСОБА_3  транспортний засіб не вивіз за межі території України, а також не скористався законодавчо наданою нагодою щодо вивезення авто за межі митної території України у період дії спеціальних умов, передбачених Законом № 1403-ІХ, не здійснив митне оформлення ввезеного транспортного засобу та не вчинив жодних дій для виконання зазначених умов з метою звільнення від адміністративної відповідальності. 
За таких обставин, представник Одеської митниці Ревенко Т.А. просить скасувати постанову Малиновського райсуду м. Одеси від 26.09.2024 та прийняти нову постанову, якою  ОСОБА_1  ( ОСОБА_2 ) визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді конфіскації транспортного засобу або штрафу в розмірі 10 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Апеляційний суд позбавлений можливості повідомити ОСОБА_1  про дату та час судового засідання, оскільки судові повістки за межі території України наразі не відправляються, водночас представник Одеської митниці Ревенко Т.А. направила на адресу апеляційного суду клопотання, в якому просила розглядати апеляційну скаргу за її відсутності, викладені вимоги просила задовольнити у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги представника митниці, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Так, відповідно до ч. 1 ст. 458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Згідно ч. 1 ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.
За приписами ст.ст. 486, 489 МК України суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Частиною 6 ст. 481 МК України передбачена адміністративна відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.
Відповідно до ст. 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
За приписами ч.ч. 6, 7, 8 ст. 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. У разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання митним органам власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування. Дозволяється поміщення таких транспортних засобів у митний режим знищення або руйнування. Транспортні засоби особистого користування, тимчасово ввезені на митну територію України громадянами більш як на 30 діб, підлягають державній реєстрації. Порядок державної реєстрації транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України громадянами, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Перевіривши доводи апеляційної скарги представника митниці, апеляційний суд доходить висновку, що оскаржена постанова загалом відповідає вимогам МК України та КУпАП з огляду на такі обставини.
Так, як вбачається із матеріалів, які надані апеляційному суду, 07.04.2024 о 16:46 год. в зону митного контролю міжнародного автомобільного пункту пропуску «Старокозаче-Тудора», ВМО № 3 митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці в напрямку до України із території Молдови, по смузі руху «зелений коридор», заїхав легковий автомобіль SKODA FABIA, державний номер  НОМЕР_1 , vin-cod  НОМЕР_2  реєстрація (MD) Молдова під керуванням громадянина респ. Молдови ОСОБА_1  ( ОСОБА_2 ), паспорт (паспорт НОМЕР_3 ).
Під час здійснення митного контролю та перевірки документів встановлено, що відповідно до інформації АСМО «Інспектор» розділу «Електронний журнал пасажирського пункту пропуску», за паспортними даними громадянина (дата народження, прізвище та ім`я) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), у попередніх періодах ввезено на митну територію України транспортний засіб, по якому відсутні відомості щодо подальшого вивезення, а саме: 16.11.2017 громадянин респ. Молдови ОСОБА_2 , паспорт (паспорт НОМЕР_3 ), ввіз на митну територію України в режимі «тимчасове ввезення до 1 року» транспортний засіб особистого користування, легковий автомобіль «OPEL VECTRA» реєстраційний номер НОМЕР_4 , VIN № НОМЕР_5 , країна реєстрації Польща (PL), через Пункт пропуску «Маяки–Удобне-Паланка», відділу митного оформлення № 2 митного поста «Аккерман» Одеської митниці ДФС. Інформація щодо вивезення за межі митної території України даного транспортного засобу станом на 07.04.2024 р. відсутня. 
При цьому, в Одеську митницю з метою продовження строку тимчасового ввезення вказаного транспортного засобу громадянин респ. Молдови ОСОБА_3  ( ОСОБА_2 ) не звертався. На момент перетину кордону, автомобіль «OPEL VECTRA» реєстраційний номер  НОМЕР_4 , VIN № НОМЕР_5 , країна реєстрації Польща (PL), перебуває на митній території України. Документів, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, виданих компетентними органами (установами) та засвідчених в установленому порядку громадянином респ. Молдови ОСОБА_3  не надавав.
Апеляційний суд погоджується із доводами представника митниці відносно наявності у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України з таких підстав. 
Частиною 6 ст. 481 МК України передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.
За вчинення вказаного правопорушення передбачено накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів.
Вказане правопорушення є триваючим, оскільки це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. Така позиція викладена у постанові КАС ВС від 11.04.2018 у справі №804/401/17.
Натомість, матеріали справи не містять відомостей відносно того, що ОСОБА_2 до теперішнього часу вживалися будь-які заходи, спрямовані на вирішення питання щодо вивезення зазначеного транспортного засобу будь-яким із способів за межі митної території України або з приводу звернення до митного органу з приводу продовження строків, які встановлені для тимчасового ввезення транспортних засобів на митну територію України.
Водночас апеляційний суд погоджується із висновками суду 1-ої інстанції з приводу того, що на момент розгляду справи відносно  ОСОБА_1  в місцевому суді закінчився строк накладення адміністративного стягнення.
Так, приписами п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне  правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Строки накладення стягнень у справах про порушення митних правил визначені ст. 467 МК України, відповідно до ч. 1 якої, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.
Водночас, ст. 38 КУпАП встановлені строки накладання адміністративного стягнення за вчинення різних складів адміністративних правопорушень передбачених КУпАП.
При цьому, системний аналіз ст. 38 КУпАП свідчить про те, що граничний строк накладання адміністративного стягнення становить два роки з дня його вчинення. 
Апеляційний суд вважає, що в зазначеній справі має істотне значення саме момент виявлення правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 . 
Особливості виконання митних формальностей при поміщенні товарів у митні режими, передбачені Митним кодексом України, та під час перебування товарів у відповідному митному режимі визначені Порядком виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №657 від 31.05.2012 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.10.2012 за №1669/21981 (далі-Порядок)
Розділом ІІ Порядку визначені особливості виконання митних формальностей відповідно до митного режиму тимчасового ввезення.
При цьому, Главою 5 цього Розділу врегульовано питання щодо здійснення контролю за дотриманням вимог митного режиму тимчасового ввезення, та частиною першою передбачено, що контроль за дотриманням умов митного режиму тимчасового ввезення покладається на митницю оформлення.
Частиною 5 Розділу ІІ Порядку передбачено, що для забезпечення контролю за товарами, що перебувають у митному режимі тимчасового ввезення, а також обміну інформацією між митними органами стосовно таких товарів використовується ЄАІС.
До ЄАІС вноситься інформація про митні формальності, що виконуються відносно тимчасово ввезених товарів, зокрема про:
-поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення;
-засоби, застосовані для ідентифікації товарів;
-дозволи, надані митним органом на неодноразове переміщення через митний кордон України товарів протягом строку дії митного режиму тимчасового ввезення;
-дозволи (загальні дозволи) на тимчасове ввезення контейнерів, пiддонiв, упаковок без оформлення МД або книжки А.Т.А.;
-продовження строку тимчасового ввезення;
-строк, установлений митним органом для реекспорту;
-передачу права використання митного режиму тимчасового ввезення;
-проведення митного огляду;
-складення протоколу про порушення митних правил;
-накладення арешту або тимчасове вилучення тимчасово ввезених товарів у справі про порушення митних правил;
-завершення режиму тимчасового ввезення;
-припинення режиму тимчасового ввезення.
Інформація до ЄАІС вноситься посадовою особою митного органу, яким здійснюється відповідна митна формальність, невідкладно після її виконання.
В свою чергу, ч. 4 Розділу ІІ Порядку визначено, що наявність, стан товарів, що перебувають у режимі тимчасового ввезення, а також їх цільове використання контролюються митними органами із застосуванням форм митного контролю, визначених ст. 336 МК України. 
Вибірковість та періодичність здійснення митного контролю визначається відповідно до положень ст. 320 Кодексу, характеристики товарів, мети, строку та інших умов перебування товарів у режимі тимчасового ввезення.
За приписами ч. 1 ст. 320 МК України визначені форми та обсяги митного контролю, які обираються посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або автоматизованою системою управління ризиками.
Не допускається визначення форм та обсягів митного контролю іншими органами державної влади, а також участь їх посадових осіб у здійсненні митного контролю.
Відповідно до ч. 4 ст. 337 МК України контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання вимог законодавства України з питань митної справи.
Більш того, Главою 77 передбачені взаємовідносини митних органів з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування, суб`єктами підприємницької діяльності
Згідно з ч. 1 ст. 558 МК України митні органи при виконанні покладених на них завдань взаємодіють, у тому числі шляхом обміну інформацією, з правоохоронними органами в порядку, встановленому законодавством.
Частиною 6 зазначеної статті передбачено, що митні органи зобов`язані передавати Державній прикордонній службі України та органам Національної поліції інформацію щодо транспортних засобів та осіб, стосовно яких митними органами виявлено порушення строків тимчасового ввезення транспортних засобів та/або строків переміщення транспортних засобів у митному режимі транзиту, якщо особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, не були присутні при складенні протоколу про порушення митних правил.
З метою контролю за державною реєстрацією транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України громадянами, у строки, встановлені законодавством, а також контролю за цільовим використанням та/або передачею транспортних засобів особистого користування, тимчасово ввезених на митну територію України чи поміщених у митний режим транзиту, у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такі транспортні засоби на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту, митні органи у автоматизованому режимі зобов`язані передавати органам Національної поліції інформацію щодо:
- транспортних засобів особистого користування із зазначенням строків їх тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту та із зазначенням відомостей про осіб, які тимчасово ввезли такі транспортні засоби чи помістили їх у митний режим транзиту;
- транспортних засобів особистого користування, щодо яких порушено обмеження, встановлені МК України, а саме порушено строки їх тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, із зазначенням відомостей про осіб, які тимчасово ввезли ці транспортні засоби чи помістили їх у митний режим транзиту.
Із аналізу зазначених норм вбачається, що саме митні органи здійснюють контроль, в тому числі щодо виявлення порушення строків тимчасового ввезення транспортних засобів з використанням ЄІАС та аналізу відомостей з цієї системи щодо завершення режиму тимчасового ввезення, припинення режиму тимчасового ввезення, та зобов`язані у разі такого виявлення повідомляти Державну прикордонну службу України та органи Національної поліції у випадках, коли особа, що порушила такі строки та не була присутня при складенні протоколу про порушення митних правил.
Тобто, протоколи про порушення митних правил, у разі виявлення митними органи порушення строку тимчасового ввезення, можуть складатись і за відсутності особи, і саме в таких випадках митний орган зобов`язаний самостійно виявляти та фіксувати такі порушення, а не лише під час перетину відповідною особою державного кордону (як в даній справі) під час перевірки наявності відомостей про тимчасове ввезення такою особою на митну територію України транспортного засобу.
Проаналізувавши обставини справи, апеляційний суд доходить висновку, що у митного органу при безперешкодному доступі до ЄІАС та наявності в ній відомостей про строки тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу в режимі «тимчасове ввезення до 1 року», вже існувало беззаперечне право на внесення такого транспортного засобу до категорії ризикового та зобов`язувало надати таку інформацію до Державної прикордонної служби України та органів Національної поліції, з метою якнайшвидшого встановлення місця знаходження вищезазначеного транспортного засобу та ОСОБА_1 , як особи, що його тимчасово ввезла на митну територію України, та відповідно невідкладно скласти протокол про порушення митних правил за ст. 481 МК України. 
Однак, митними органами таких дій вчинено не було, оскільки протокол про порушення митних правил №400/50000/24 було складено лише 07.04.2024, під час перетину ОСОБА_5  державного кордону України, тобто більш ніж через 6 років з моменту порушення ним строку тимчасово ввезення автомобіля, що на переконання апеляційного суду вказує на закінчення строків накладення адміністративного стягнення.
Доводи представника митниці з приводу того, що виявлення вказаного порушення митних правил стало можливим лише під час безпосереднього переміщення громадянина респ.  ОСОБА_6  через митний кордон України, адже саме таким чином функціонує Єдина автоматизована система митних органів України, на переконання апеляційного суду не можуть бути підставою для накладення стягнення на особу, оскільки обрахунок строків накладення стягнення не може ставитися у залежність від внутрішньої організації роботи в органах митниці. Митниця як орган виконавчої влади зі значним штатом співробітників наділена відповідними засобами та можливостями щодо оперативного опрацювання відповідних документів.
За приписами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.06.2006, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Апеляційний суд під час розгляду зазначеної справи також враховує практику ЄСПЛ (п. 137 рішення від 09.01.2013 у справі «Волков проти України» (заява №21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22.10.1996 у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbingsand Others v. theUnited Kingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.
Водночас, апеляційний суд наголошує, що відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку із адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених Законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
За таких обставин, суд 1-ої інстанції, встановивши, що на час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1  до відповідальності закінчився строк накладення адміністративного стягнення, на законних підставах закрив провадження із посиланням на приписи п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Провадження у справах про порушення митних правил згідно ст. 487 МК України здійснюється відповідно до МК України, а в частині, що не регулюється ним, – відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Водночас, з огляду на правильність висновків суду 1-ої інстанції про необхідність закриття провадження по справі, апеляційний суд, вважає, що наявні підстави зміни вступної частини постанови в частині анкетних даних особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, які не відповідають анкетним даним особі, відносно якої складено протокол про порушення митних правил, а саме замість анкетних даних громадянина Грузії ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 )  ІНФОРМАЦІЯ_2  необхідно вказати анкетні данні  ОСОБА_1  ( ОСОБА_2 ), які містяться в протоколі про порушення митних правил.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право змінити постанову.
З огляду на викладені вище обставини, апеляційна скарга представника Одеської митниці ДМС України Ревенко Т.А. підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова зміні з підстав, викладених апеляційним судом вище.
Керуючись ст.ст. 7, 192, 268, 285, 294 КУпАП, ст.ст. 465, 467, 471, 527, 529 МК України, апеляційний суд
постановив:
 
Апеляційну скаргу представника Одеської митниці ДМС України Ревенко Т.А. – частково задовольнити.
Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 26.09.2024, якою провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1  ( ОСОБА_2 ) до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення – змінити. 
У вступній частині постанови змінити анкетні дані особи, притягнутої до адміністративної відповідальності та зазначити: «відносно  ОСОБА_1  ( ОСОБА_2 ), який народився ІНФОРМАЦІЯ_1  у с. Пуркари, Штефон-Водський р-н, респ. Молдова, громадянина респ. Молдова, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ».

В іншій частині постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя Одеського апеляційного суду                                              О.В. Копіца