ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 грудня 2024 року           справа №200/4331/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., 
секретар судового засідання - Кобець К.В.,
за участю: представника відповідача - Гаврилюка Я.М.
розглянув у відкритому  судовому засіданні в режимі відеоконференції
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року у справі № 200/4331/24 (головуючий І інстанції Голошивець І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                                     В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у м.Києві (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправим та скасувати наказ Головного управління ДПС у м. Києві №683-о від 30.05.2024 року «Про внесення змін до наказу ГУ ДПС у м. Києві від 03.05.2024 року № 566-0»; 
- поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві; 
- зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу; 
Також, просила рішення суду в частині поновлення на посаді, нарахування і виплати середнього заробітку за один місяць звернути до негайного виконання на підставі п.3 ч. 1. ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року, з урахуванням ухвали суду про виправлення описки від 16 вересня 2024 року, позов задоволений частково:
- визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у м. Києві від 03.05.2024 року №566-о «Про звільнення ОСОБА_1 » з урахуванням змін внесених наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 30.05.2024 №683-о «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 03.05.2024 №566-о»;
- поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві з 8 червня 2024 року;
- стягнуто з Головного управління ДПС у м. Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 8 червня 2024 року по 13 вересня 2024 року у розмірі 89008,50 грн., з вирахуванням податків, зборів, обов`язкових платежів;
- допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць, з вирахуванням податків, зборів, обов`язкових платежів.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні  позову, через неповне з`ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, без дослідження судом всіх обставин та доказів, що мають значення для вирішення справи.
Щодо неможливості запропонувати позивачу іншу рівнозначну посаду, або як вийняток, нижчу посаду державної служби відновідно до професійної підготовки та професійних компетентностей, апелянт зазначив, що положення Закону «Про державну службу» можуть застосовуватися виключно у разі якщо вони не суперечать Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», що мають особливий правовий статус у період дії воєнного стану. 
Крім того, суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що Законом України «Про правовий режим воєнного стану» не врегульовано питання припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців. 
Однак, Закон України «Про правовий режим воєнного стану» містить імперативну заборону щодо переведення державних службовців, які призначені без конкурсного відбору в період воєнного стану на інші посади державної служби. 
Відповідно до ст.28 Закону «Про правовий режим воєнного стану», нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону. 
Це означає, що інші закони, включати Закон «Про державну службу» можуть застосовувати лише в тій мірі, в якій вони не суперечать спеціальному Закону «Про правовий режим воєнного стану». 
Ст. 25 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» встановлено відповідальність за порушення правового режиму воєнного стану: «Особи, винні у порушенні вимог або невиконанні заходів правового режиму воєнного стану, притягаються до відповідальності згідно з законом».
Колізія норм права вирішується шляхом вибору того нормативного акта, який має бути застосований до конкретного випадку (юридичного факту).
При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.
Отже, судом при розгляді справи не взято до уваги той факт, що Закон України «Про правовий режим воєнного стану» є спеціальним нормативним актом в умовах воєнного стану та має перевагу над Законом України «Про державну службу», що призвело до порушення ст. 242 КАС України в частині законності та обґрунтованості ухваленого рішення.
Щодо наведеної практики суду.
При встановленні доцільності посилання на рішення, на які посилається Суд, варто зазначити, що кожне рішення потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.
Під судовим рішенням в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібним (тотожним, аналогічними) є предмет спору, підстави позову , зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. На цьому наголосив Верховний Суд у справі №910/8358/19.
Рішення на які посилається суд не можуть застосовуватися, під час розгляду даної справи оскільки правовідносини у справах не є подібними. Предмет спору в усіх вищезазначених справах виник до підписання Указу №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», тому як наслідок на вищезазначені спори не поширювалася частина п`ята статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», яка містить імперативну заборону щодо переведення державних службовців, які призначені без конкурсного відбору в період воєнного стану на інші посади державної служби.
Щодо скорочення посади.
Прийняття рішення про скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату є дискреційним повноваженням суб`єкта призначення. Це означає, що керівництво державного органу має право самостійно ухвалювати рішення про такі зміни на підставі власного розсуду, зважаючи на необхідність оптимізації роботи органу, підвищення ефективності або перерозподілу обов`язків між працівниками.
Таким чином, скорочення посади позивача відбулось правомірно у 2023 році відповідно до штатного розпису, що діяв на момент скорочення. 
Відповідачем надано до суду підтвердження законності скорочення посади, а саме наказ про скорочення та штатний розпис. 
Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. 
Ця правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 29.01.2020 у справі №825/1017/17. Тобто реалізація судового рішення про поновлення працівника на роботі фактично здійснюється шляхом повернення трудових відносин у попередній стан, який існував до внесення у трудову книжку запису про звільнення. Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 у справі №640/154/20.
Отже, поновлення на посаді державного службовця відбувається не з дати винесення судом рішення про таке поновлення, а з дати звільнення працівника, яка відповідно зазначена в рішенні.
Позивач відповідно до рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року була поновлена на роботі з 20 червня 2023 року. Тобто, на момент поновлення позивача діяв Штатний розпис 2023 року, з якого, відповідно до Переліку 6 змін, було виведено посаду головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників ДПІ в Оболонському районі ГУ ДПС у м. Києві. 
Таким чином Головне управління ДПС у м. Києві виконало рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року щодо поновлення позивача на посаді. Однак, після поновлення, позивача було повідомлено про наступне звільнення у зв`язку з скороченням (відсутністю) посади.
Щодо визначення посади поновлення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13.09.2024 по справі № 200/4331/24 зобов`язує відповідача негайно виконати рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві з 08 червня 2024 року. Однак станом на дату винесення рішення суду в організаційній структурі Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС (код ЄДРПОУ ВП 44116011) відсутня посада обов`язок поновлення на якій визначено рішенням суду.
Головне управління ДПС у м. Києві звернулося за роз`ясненням судового рішення до Донецького окружного адміністративного суду, оскільки на дату винесення судового рішення в організаційній структурі Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС (код ЄДРПОУ ВП 44116011) відсутня вакантна посада обов`язок поновлення на якій визначено рішенням суду. 
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2024 року в задоволенні заяви Головного управління ДПС у м. Києві про роз`яснення рішення відмовлено. Таким чином, на дату винесення судового рішення в організаційній структурі Головного управління ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС (код ЄДРПОУ ВП 44116011) відсутня вакантна посада обов`язок поновлення на якій визначено рішенням суду та відсутня можливість щодо переведення на іншу посаду відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».
За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).
Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).
За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.
Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача,  вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення, виходячи з наступного.
Наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 5 вересня 2022 року №1038-о «Про призначення ОСОБА_1 » призначено з 6 вересня 2022 року ОСОБА_1 на посаду головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві до призначення на цю посаду переможця конкурсу, або до спливу дванадцятимісячного строку після припинення чи скасування воєнного стану.
Наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 6 жовтня 2022 року №1306-о присвоєно з 6 жовтня 2022 року ОСОБА_1 , головному державному інспектору сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві, 6 ранг державного службовця у зв`язку із закінченням випробувального терміну.
Наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 8 червня 2023 року №845-о «Про звільнення ОСОБА_1 » припинено державну службу та звільнено 8 червня 2023 року ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві, яка була призначена на цю посаду до призначення переможця конкурсу, або до спливу дванадцятимісячного строку після припинення чи скасування воєнного стану, у зв`язку з вчиненням дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення, згідно пункту 4 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».
Наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 13 червня 2023 року №198-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_1 » застосовано до державного інспектора сектора ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення, у вигляді звільнення з посади державної служби, яке передбачене пунктом 4 частини першої статті 66 та частиною п`ятою статті 66 Закону України «Про державну службу». Звільнено з посади державної служби ОСОБА_1 , головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві, за вчинення нею дисциплінарного проступку передбаченого пунктом 1 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу». Підстава: подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління ДПС у м. Києві від 31 травня 2023 року №712/26-15-02-02-12, пояснення ОСОБА_1 від 05 червня 2023 року (вх. від 05 червня 2023 року №Н/1245/Гр-інші), наказ Головного управління ДПС у м. Києві від 08 червня 2023 року №195-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_1 » (зі змінами).
Наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 13 червня 2023 року №878-о «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 08 червня 2023 року №845-о «Про звільнення ОСОБА_1 » внесено зміни до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 08 червня 2023 року №845-о «Про звільнення ОСОБА_1 » а саме:
пункт 1 викладено в такій редакції:
«1. Припинити державну службу та звільнити 13 червня 2023 року ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві, яка була призначена на цю посаду до призначення переможця конкурсу, або до спливу дванадцятимісячного строку після припинення чи скасування воєнного стану, у зв`язку з вчиненням дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення, згідно пункту 4 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».
У разі тимчасової непрацездатності державного службовця датою звільнення вважати перший робочий день, наступний день за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначений у документі про тимчасову непрацездатність.»
Наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 15 червня 2023 року №200-дс «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 13 червня 2023 року №198-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_1 » внесено до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 13 червня 2023 року №198-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_1 » зміни, а саме:
1.1. викласти преамбулу у такій редакції:
«У зв`язку з надходженням листка непрацездатності №8108785-2015356427-1, враховуючи вимоги частини четвертої статті 74 Закону України «Про державну службу»;
1.2. викласти пункт 1 у такій редакції:
«Застосувати до головного державного інспектора сектора ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення, у вигляді звільнення з посади державної служби, яке передбачене пунктом 4 частини першої статті 66 та частиною п`ятою статті 66 Закону України «Про державну службу», який полягає у порушенні Присяги державного службовця.
Підстава: подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління ДПС у м. Києві від 31 травня 2023 року №712/26-15-02-02-12, пояснення ОСОБА_1 від 05 червня 2023 року (вх. від 05 червня 2023 року №Н/1245/Гр-інші).
Ураховуючи відсутність ОСОБА_1 на службі, дисциплінарне стягнення застосувати до неї перший робочий день повернення до виконання посадових обов`язків.»
1.3. пункт 2 - виключити, у зв`язку з цим пункт 3 вважати пунктом 2, пункт 4 - пунктом 3.
Наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 13 червня 2023 року №198-дс із змінами внесеними наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 15 червня 2023 року №200-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_1 » застосовано до головного державного інспектора сектора ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення, у вигляді звільнення з посади державної служби, яке передбачене пунктом 4 частини першої статті 66 та частиною п`ятою статті 66 Закону України «Про державну службу», який полягає у порушенні Присяги державного службовця. Підстава: подання Дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Головного управління ДПС у м. Києві від 31 травня 2023 року №712/26-15-02-02-12, пояснення ОСОБА_1 від 05 червня 2023 року (вх. від 05 червня 2023 року №Н/1245/Гр-інші). Ураховуючи відсутність ОСОБА_1 на службі, дисциплінарне стягнення застосувати до неї перший робочий день повернення до виконання посадових обов`язків.
Наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 19 червня 2023 року №905-о «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 13 червня 2023 року №878-о «Про звільнення ОСОБА_1 » внесено зміни до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 13 червня 2023 року №878-о «Про звільнення ОСОБА_1 », а саме:
пункт 1 викладено в такій редакції:
«1. Припинити державну службу та звільнити 19 червня 2023 року ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві, яка була призначена на цю посаду до призначення переможця конкурсу, або до спливу дванадцятимісячного строку після припинення чи скасування воєнного стану, у зв`язку з вчиненням дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення, згідно пункту 4 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».
У разі тимчасової непрацездатності державного службовця датою звільнення вважати перший робочий день, наступний день за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначений у документі про тимчасову непрацездатність».
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/3002/23 від 20.10.2023 вирішено, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з публічної служби - задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у м. Києві «Про накладання дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_1 » №195-дс від 08 червня 2023 року (зі змінами, внесеними наказом №197-дс від 12 червня 2023 року «Про внесення змін до наказу ГУ ДПС у м. Києві від 08 червня 2023 року»).
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у м. Києві «Про накладання дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_1 » №198-дс від 13 червня 2023 року (зі змінами, внесеними наказом №200-дс від 15 червня 2023 року «Про внесення змін до наказу ГУ ДПС у м. Києві від 13 червня 2023 року №198-дс»).
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у м. Києві «Про звільнення ОСОБА_1 » від 08 червня 2023 року №845-о (зі змінами, внесеними наказом від 13 червня 2023 року №878-о «Про внесення змін до наказу ГУ ДПС у м. Києві від 08 червня 2023 року №845-о «Про звільнення ОСОБА_1 » та наказом від 19 червня 2023 року №905-о).
Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві з 20 червня 2023 року.
Стягнуто з Головного управління ДПС у м. Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20 червня 2023 року по 20 жовтня 2023 року у розмірі 73899 грн. 37 коп.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку в межах суми за один місяць.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду по справі №200/3002/23 від 25.03.2024 року, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року у справі № 200/3002/23 - залишено без змін.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/3002/23 від 20.10.2023 набрало законної сили 25.03.2024 року.
Головним управлінням ДПС у м. Києві згідно з наказом від 03.04.2024 №419-о «Про виконання рішення суду та поновлення на посаді ОСОБА_1 », на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.10.2023 по справі №200/3002/23:
- п.1, скасовані накази Головного управління ДПС у м. Києві: від 08 червня 2023 року №845-о «Про звільнення ОСОБА_1 »; від 13.06.2023 №878-о «Про внесення змін до наказу ГУ ДПС у м. Києві від 08.06.2023 №845-о «Про звільнення ОСОБА_1 »; від 19.06.2023 №905-о «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 08.06.2023 №845-о «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- п.2, поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві, до призначення на цю посаду переможця конкурсу або до спливу дванадцятимісячного строку після припинення чи скасування воєнного стану, з 20.06.2023;
- п.3, враховано що ОСОБА_1 присвоєно 6 ранг державного службовця;
- п.4, встановлено ОСОБА_1 посадовий оклад відповідно до штатного розпису у розмірі 8200 гривень на місяць, надбавку за 6 ранг державного службовця; управлінню інфраструктури та господарського забезпечення провести вступні інструктажі з питань охорони праці, цивільного захисту, пожежної безпеки та дій у надзвичайних ситуацій.
Згідно наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 03.04.2024 №7-дс «Про втрату чинності наказів Головного управління ДПС у м. Києві», на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.10.2023 по справі №200/3002/23 та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 25.03.2024 по справі №200/3002/23, скасовані накази Головного управління ДПС у м. Києві, а саме: від 08.06.2023 №195-дс «Про накладання дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_1 »; від 12.06.2023 №197-дс «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 08.06.2023 №195-дс»; від 13.06.2023 №198-дс «Про накладення дисциплінарного стягнення стосовно ОСОБА_1 »; від 15.06.2023 №200-дс «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 13.06.2023 №198-дс».
Згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , запис №18 - записи за №16,17 вважати не дійсними. Поновлено на посаді головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі до призначення на цю посаду переможця конкурсу або до спливу дванадцятимісячного строку після припинення чи скасування воєнного стану. В графі «на підставі чого внесено запис», зазначено наказ від 03.04.2024 №419-о.
Позивач перебувала на лікарняному з 4 квітня 2024 по 6 червня 2024 року, що підтверджується позовною заявою та не заперечується сторонами по справі.
Головним управлінням ДПС у м. Києві було видано наказ від 20.10.2023 №79-ф «Про введення в дію Переліку №6 змін до Штатного розпису на 2023 рік Головного управління ДПС у м. Києві», відповідно до п.1 якого, наказано ввести в дію затверджений 20.10.2023 року в.о. Голови Державної податкової служби України Перелік №6 змін до Штатного розпису на 2023 рік Головного управління ДПС у м. Києві. 
Згідно Переліку №6 виводиться зі штатного розпису по Державній податковій інспекції в Оболонському районі з відділу реєстрації та обліку платників - начальник відділу у кількості одна посада, головний державний інспектор у кількості 3 посади; сектор ведення облікових справ платників - головний державний інспектор у кількості 1 посада (в даному випадку посада, яку обіймала позивач на час її звільнення); сектор організації роботи ЦОП - завідувач сектору у кількості 1 посада, головний державний інспектор у кількості дві посади, загалом було виведено 8 посад.
Головним управління ДПС у м. Києві було надіслано позивачу попередження про наступне звільнення у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців на підставі наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 20.10.2023 року № 79-ф «Про введення в дію переліку № 6 змін до штатного розпису на 2023 рік Головного управління ДПС у м. Києві», відповідно до п.1 ч.1, ч.3 ст. 87 Закону України «Про державну службу», з урахуванням вимог статті 10 Закону України від 12.05.2015 року № 389-VІІ «Про правовий режим воєнного стану.».
Отримання цього попередження про звільнення позивачем не заперечується.
Згідно копії наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 26.01.2024 №1-ф «Про введення в дію штатного розпису на 2024 рік Головного управління ДПС у м. Києві», відповідно до якого наказано до п.1 ввести в дію з 01.01.2024 Штатний розпис на 2024 рік Головного управління ДПС у м. Києві, затверджений 04.01.2024 в.о. голови Державної податкової служби України.
Згідно цього штатного розпису на 2024 рік Головного управління ДПС у м. Києві, зокрема, по Державній податковій інспекції в Оболонському районі, зокрема, сектор ведення облікових справ платників налічує дві посади: завідувач сектору - в кількості одна посада, головний державний інспектор - в кількості одна посада.
Щодо інших наявних в матеріалах справи наказів стосовно введення в дію переліку змін до штатного розпису на 2024 рік Головного управління ДПС у м. Києві, а саме: від 30.04.2024 №28-ф; від 30.04.2024 №29-ф та від 25.04.2024 №23-ф, не містять даних щодо виведення будь-яких посад з штатного розпису з Державної податкової інспекції в Оболонському районі.
Як встановлено судом та підтверджується наявною копією в матеріалах справи наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 03.05.2024 №566-о «Про звільнення ОСОБА_1 », п.1 - припинено державну службу та звільнено 08 травня 2024 року ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві, яка була призначена до спливу дванадцятимісячного строку після припинення чи скасування воєнного стану, у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису Головного управління ДПС у м. Києві без скорочення чисельності або штату державних службовців відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу». 
Відповідно до частини п`ятої ст.87 Закону України «Про державну службу» у разі тимчасової непрацездатності державного службовця, датою звільнення буде вважатися перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначений у документі про тимчасову непрацездатність; п.2 - виплатити вихідну допомогу в розмірі двох середньомісячних заробітних плат відповідно до ч.4 ст.87 Закону України «Про державну службу»; п.3 - виплатити грошову компенсацію за невикористані щорічні відпустки тривалістю 30 календарних днів за період роботи з 06.09.2022 по 05.09.2023 року, тривалістю 10 календарних днів за період роботи з 06.09.2023 по 31.12.2023, тривалістю 10 календарних днів за період роботи з 01.01.2024 по 08.05.2024 та за невикористані щорічні додаткові оплачувані відпустки тривалістю 10 календарних днів за період роботи з 21.11.2022 по 20.11.2023, тривалістю 11 календарних днів за період роботи з 21.11.2023 по 20.11.2024. Підстава: попередження про наступне звільнення ОСОБА_1 . 
В подальшому, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю позивача, відповідачем неодноразово вносилися зміни до вищенаведеного наказу, а саме: наказ від 09.05.2024 №596 «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 03.05.2024 №566-о»; наказ від 14.05.2024 №613-о «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 03.05.2024 №566-о»; наказ від 22.05.2024 №658-о «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 03.05.2024 №566-о».
Як встановлено судом та підтверджується наявною копією в матеріалах справи наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 30.05.2024 №683-о «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 03.05.2024 №566-о», яким відповідно до ч.5 ст.87 Закону України «Про державну службу»: п.1 - внесено зміни до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 03.05.2024 №566-о «Про звільнення ОСОБА_1 », а саме: абзац перший пункту 1 викладено в такій редакції: 
«1. Припинити державну службу та звільнити 07 червня 2024 року ОСОБА_1 з посади головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві, яка була призначена до призначення на цю посаду переможця конкурсу або до спливу дванадцятимісячного строку після припинення чи скасування воєнного стану, у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису Головного управління ДПС у м. Києві без скорочення чисельності або штату державних службовців відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу»; 
п.3 наказу викласти в такій редакції - виплатити грошову компенсацію за невикористані щорічні відпустки тривалістю 30 календарних днів за період роботи з 06.09.2022 по 05.09.2023 року, тривалістю 10 календарних днів за період роботи з 06.09.2023 по 31.12.2023, тривалістю 13 календарних днів за період роботи з 01.01.2024 по 07.06.2024 та за невикористані щорічні додаткові оплачувані відпустки тривалістю 10 календарних днів за період роботи з 21.11.2022 по 20.11.2023, тривалістю 11 календарних днів за період роботи з 21.11.2023 по 20.11.2024. 
Підстава: витяги з Електронного реєстру листків непрацездатності №12024672-2022804377-1; №12240916-2022898809-1; №12240916-2023056003-1; №12240916-2023191378-1. 
Згідно копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 відповідачем зроблений запис №19 від 07.06.2024  - припинено державну службу та звільнено з займаної посади у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису Головного управління ДПС у м. Києві без скорочення чисельності або штату державних службовців відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу». В графі «на підставі чого внесено запис», зазначено наказ від 03.05.2024 №566-о, наказ від 30.05.2024 №683-о.
Суд зауважує, що спірних питань про належне повідомлення та отримання позивачем вищезазначених наказів відносно її звільнення між сторонами не існує, що підтверджується позовом, відзивом на позовну заяву, відповіддю на відзив та додатковими поясненнями відповідача.
Спірні правовідносини між сторонами виникли щодо прийнятого наказу Головним управлінням ДПС у м. Києві №683-о від 30.05.2024 року «Про внесення змін до Наказу ГУ ДПС у м. Києві від 03.05.2024 року №566-о», відповідно до якого позивача було звільнено з займаної нею посади - головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису Головного управління ДПС у м. Києві без скорочення чисельності або штату державних службовців відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».     
Згідно ст. 5 Закону України «Про державну службу» правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом. Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
За ч. 5 статті 22 Закону України «Про державну службу» у разі реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації державного органу переведення державного службовця на рівнозначну або нижчу (за його згодою) посаду в державному органі, якому передаються повноваження та функції такого органу, за рішенням суб`єкта призначення може здійснюватися без обов`язкового проведення конкурсу.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 41 Закону України «Про державну службу», державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу на іншу рівнозначну або нижчу вакантну посаду в тому самому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті), - за рішенням керівника державної служби або суб`єкта призначення.
Отже, ч.1 ст.41 Закону України «Про державну службу» дозволено здійснити таку процедуру без обов`язкового проведення конкурсу.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.05.2023 у справі № 380/9574/21, від 23.02.2023 у справі № 140/9066/21, від 05.04.2023 у справі № 640/12871/21 та від 12.04.2023 у справі № 340/1791/22.
За п. 4 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу», державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 Закону).
Підстави для припинення державної служби визначені в статті 83 Закону № 889-VIII, зокрема, державна служба припиняється: за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).
За п. 1 частини першої статті 87 Закону № 889-VIII однією з підстав для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є, зокрема, скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.
Згідно ч. 3 статті 87 Закону № 889-VIII суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.
Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.
За ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну службу» посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну службу» рівнозначна посада - це посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.
За матеріалами справи позивача було ознайомлено з попередженням про наступне звільнення. Позивачем не оскаржується сам порядок доведення до її відома інформації про наступне звільнення.
Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду. 
За результатами системного аналізу положень ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при звільненні державного службовця на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу»: державного службовця попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів про звільнення; одночасно з попередженням про звільнення державному службовцю пропонується інша рівнозначна посада державної служби або, як виняток, нижча посада державної служби, і лише у випадку відсутньої можливості запропонувати відповідні посади чи у разі відмови від запропонованих посад, законом надається можливість звільнити державного службовця. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.
Згідно ч. 5 статті 87 Закону України «Про державну службу» наказ (розпорядження) про звільнення державного службовця у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути виданий суб`єктом призначення або керівником державної служби у період тимчасової непрацездатності державного службовця або його відпустки із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.
У такому випадку оформлення і видача трудової книжки, а також розрахунок при звільненні проводяться протягом семи днів з дня звільнення.
За ч. 6 статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).
Згідно п. 1 ч. 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках:
- змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
За ч. 2 статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
За ч. 1 статті 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
Згідно ч.ч. 1-3 статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.
При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.
Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.
За ст.49-2 КЗпП України вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України «Про державну службу», здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що державний службовець підлягає звільненню за пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» лише у тому випадку, якщо у відповідному державному органі чи установі відсутні вакансії інших посад державної служби, рівнозначних або навіть нижчих, або ж, якщо державний службовець відмовився від запропонованих вакансій.
Крім того, керівник державної служби зобов`язаний запропонувати такому державному службовцю всі вакансії, які існують в установі, в першу чергу ті, які є рівнозначними тій посаді, яку він займав, або навіть і нижчу займаній ним посаді, з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей, незалежно від того, в якому структурному підрозділі державний службовець працював.
Доведення відсутності можливості запропонувати державному службовцю, посада якого скорочується, іншу рівнозначну посаду державної служби, покладається на керівництво відповідної державної служби.
За правовою позицією Верховного Суду в постановах від 05 квітня 2023 року у справі №640/12871/21 та від 12 квітня 2023 року у справі №340/1791/22 у випадку звільнення державного службовця в разі реорганізації державного органу, що є підставою для звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», суб`єкт призначення/керівник державної служби повинен запропонувати державному службовцеві, попередженого про звільнення посади, усі вакантні посади (за умови, що такі є), на які можна було б його перевести.
Позивач, звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, зазначив, що: «Разом із тим, з моменту попередження про моє наступне вивільнення і по дату звільнення з державної служби відповідачем не пропонувалось мені іншої рівноцінної посади державної служби та/або іншої роботи (посади державної служби), що свідчить про порушення передбаченої статтею 87 Закону № 889-VІІІ процедури звільнення.». 
З огляду на встановлені обставини у справі та приведене вище законодавство, яким врегульовано спірні правовідносини, суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що звільнення особи з державної служби з підстав скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців допускається та є правомірним лише у випадку, коли державного службовця було попереджено про наступне звільнення у строки, встановлені Законом, та неможливо запропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. 
Відповідач підтвердив те, що в частині процедури звільнення позивача, останньому не було запропоновано іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей, про що він зазначив у своєму відзиві: 
«У зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців на підставі наказу ГУ ДПС у м. Києві від 20.10.2023 №79-ф «Про введення в дію Переліку №6 змін до Штатного розпису на 2023 ГУ ДПС у м. Києві», відповідно до п.1 ч.1 ч.3 ст.87 Закону України «Про державну службу», з урахуванням вимог статті 10 Закону України від 12.05.2015 №389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» позивача було попереджено про наступне звільнення листом…[…]. Отже, Відповідачем дотримано усі встановлені законом вимоги щодо попередження позивача про наступне звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 87 цього Закону. […]. Позивач в позовній заяві зазначає, що з моменту попередження про звільнення і по дату звільнення, ГУ ДПС у м. Києві не пропонувало іншої рівнозначної посади державного службовця та/або іншої роботи (посади державного службовця). У зв`язку з вищезазначеним Позивач вважає, що Відповідачем порушено процедуру звільнення передбачену статтею 87 Закону №889-VIII, а наказ ГУ ДПС у м. Києві від 30.05.2024 №683-о «Про внесення змін до Наказу ГУ ДПС у м. Києві від 03.05.2024 №566-о» є протиправним та підлягає скасуванню. Відповідно до абзацу другого частини п`ятої статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Позивач не могла бути переведена на іншу посаду, оскільки була призначена на посаду державного інспектора сектору ведення облікових справ платників ДПІ в Оболонському районі ГУ ДПС у м. Києві, яку скорочено, без конкурсу, тому вакантні посади позивачу не пропонувались. На підтвердження своєї позиції наводимо також роз`яснення Національного агентства України з питань державної служби від 24.04.2024 №181-р/з, відповідно до якого Законом України «Про правовий режим воєнного стану» не врегульовано порядок вивільнення державних службовців, призначених на посади відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 10 цього Закону, за ініціативою суб`єкта призначення на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу.».           Згідно резолютивної частини ухвали Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/4331/24 від 02.07.2024 у нього було витребувані наступні документи, зокрема: «…докази про відсутність вакантних посад, які б могли бути запропоновані ОСОБА_1 ; посадова інструкція посади, яку займала позивач, а також посадові інструкції схожих посад за новим штатним розписом…».
Відповідачем не було надано на адресу суду доказів відсутності вакантних посад, які б могли бути запропоновані ОСОБА_1 ; посадові інструкції схожих посад за новим штатним розписом.
Суд розглянувши подані відповідачем в якості доказів копії наказу від 20.10.2023 №79-ф та Перелік №6 змін до Штатного розпису на 2023 рік, встановив, що були виведені, зокрема, зі штатного розпису по Державній податковій інспекції в Оболонському районі, з відділу реєстрації та обліку платників - начальник відділу у кількості одна посада, головний державний інспектор у кількості 3 посади; сектор ведення облікових справ платників - головний державний інспектор у кількості 1 посада (в даному випадку посада яку обіймала позивач на час її звільнення); сектор організації роботи ЦОП - завідувач сектору у кількості 1 посада, головний державний інспектор у кількості дві посади, загалом було виведено 8 посад, що також не заперечується позивачем по справі відповідно до наданої нею відповіді на відзив, в якій вона зазначила: 
«Згідно позиції відповідача, скорочення моєї посади відбулося саме на підставі Наказу ГУ ДПС у м. Києві від 20.10.2023 року № 79-ф «Про введення в дію переліку № 6 змін до Штатного розпису на 2023 рік Головного управління ДПС у м. Києві». Відповідно до Переліку № 6 змін до Штатного розпису на 2023 рік ГУ ДПС у м. Києві, затвердженого 20.10.2023 року виводяться зі штатного розпису: одна посада головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві (стор. 3).».
В той же час відповідно до цього ж Наказу та Переліку №6 змін до штатного розпису, було навпаки введено до штатного розпису: сектор реєстрації та обліку платників - завідувач сектору у кількості 1 посада, головний державний інспектор у кількості 2 посади; відділ ведення Державного реєстру фізичних осіб-платників податків - заступник начальника відділу у кількості 1 посада та відділ організації роботи ЦОП - начальник відділу у кількості  1 посада, головний державний інспектор у кількості 3 посади, загалом вводиться до штатного розпису 25 посад та загалом затверджено з урахуванням змін кількість штатних посад - 2518. 
Тобто, з урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що кількість посад у Головному управлінні ДПС у м. Києві у зв`язку зі скороченням посади державної служби не змінилась та становила - 2518 посад.
Крім того, відповідно до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 26.01.2024 №1-ф «Про введення в дію Штатного розпису на 2024 рік Головного управління ДПС у м. Києві» та відповідно до самого Штатного розпису на 2024 рік кількість посад у Головному управлінні ДПС у м. Києві становила - 2518 посад.
Згідно наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 30.04.2024 №28-ф «Про введення в дію Переліку №2 змін до Штатного розпису на 2024 рік Головного управління ДПС у м. Києві» та відповідно до самого Переліку №2 змін Штатного розпису на 2024 рік кількість посад у Головному управлінні ДПС у м. Києві з урахуванням змін становила - 2518 посад.
Згідно наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 30.04.2024 №29-ф «Про введення в дію Переліку №3 змін до Штатного розпису на 2024 рік Головного управління ДПС у м. Києві» та відповідно до самого Переліку №3 змін Штатного розпису на 2024 рік кількість штатних посад у Головному управлінні ДПС у м. Києві з урахуванням змін становила - 2518 посад. 
Крім того, суд погоджується з позицією позивача викладеною нею у її відповіді на відзив, а саме: «Проте звертаю увагу суду, що рішення, яким мене поновлено на посаді, набуло законної сили 25.03.2024 року, тобто тоді, коли діяв Штатний розпис саме на 2024 рік ГУ ДПС у м. Києві, введений в дію Наказом від 26.01.2024 року № 1-ф. Будь-яких доказів того, що посада головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві була виведена зі штату у 2024 році відповідачем не надано.».
Відповідач, заперечуючи проти вищезазначеного у своїх додаткових поясненнях зазначив, що: 
«Позивач відповідно до Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2023 року була поновлена на роботі з 20 червня 2023 року. Тобто, на момент поновлення Позивача діяв Штатний розпис 2023 року, з якого, відповідно до Переліку 6 змін, було виведено посаду головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників ДПІ в Оболонському районі ГУ ДПС у м. Києві.».
Суд не погоджується з таким твердженням відповідача, оскільки позивача було звільнено з посади головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві 07 червня 2024 року, відповідно, на час її звільнення діяв Штатний розпис на 2024 рік ГУ ДПС у м. Києві, який було затверджено згідно наказу 1-ф від 26.01.2024, відповідно до якого в Державній податковій інспекції в Оболонському районі були передбачені дві посади в секторі ведення облікових справ платників - завідувач сектору та головного державного інспектора.
Щодо інших наданих відповідачем в якості доказів штатних розписів на 2024 рік, судом не встановлено виведення посади зі штатного розпису, яку займала на час звільнення позивач.
Суд враховує, що при скороченні чисельності або штату державних службовців, скороченні посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу пропонування державному службовцю іншої рівнозначної посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей з урахуванням переважного права на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю, є обов`язком суб`єкта призначення або керівника державної служби.
Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом в постанові від 20 березня 2023 року по справі № 580/7962/21.
Верховний Суд в постанові від 23 лютого 2023 року по справі № 140/9066/21 визнав застосовною до правовідносин про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015, після внесення змін до частини третьої статті 87 цього Закону, правову позицію, неодноразово висловлену Верховним Судом, зокрема у постановах від 25 липня 2019 року у справі № 807/3588/14, від 27 травня 2020 року у справі № 813/1715/16 та інших, за якою, обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює вакантні посади, які з`явилися в установі протягом всього цього періоду і які існували на день звільнення.
В постановах від 21 грудня 2023 року у справі № 140/8173/22, від 05 квітня 2023 року у справі № 640/12871/21 та від 12 квітня 2023 року у справі № 340/1791/22 Верховний Суд дійшов висновку, що у випадку звільнення державного службовця в разі реорганізації державного органу, що є підставою для звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», суб`єкт призначення/керівник державної служби повинен запропонувати державному службовцеві, попередженого про звільнення посади, усі вакантні посади (за умови, що такі є), на які можна було б його перевести.
Суд вважає, що в порушення вимог ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» одночасно з попередженням про звільнення, а також протягом усього часу з дати попередження про звільнення до дати прийняття оскаржуваного наказу, позивачу не було запропоновано рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.
Вжите у ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» слово «пропонує» означає, що на суб`єкта призначення або керівника державної служби покладається обов`язок з працевлаштування працівників, що вивільняються. Питання - пропонувати державному службовцю вакантну посаду чи ні, законодавець не залишив на розсуд суб`єкта призначення, а визначив як обов`язок, який покладено на суб`єкта призначення, проте Головне управління ДПС у м. Києві такий обов`язок не виконала.
Крім того, відповідачем не надано доказів того, що на час затвердження штатного розпису у 2024 році ОСОБА_1 неможливо було працевлаштувати на посади, докази того, що відповідачем досліджувалося питання переважного права на залишення її в ГУ ДПС у м. Києві відсутні, оскільки позивачці вакантні посади взагалі не було запропоновано.
Встановлені судом порушення ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» відповідачем процедури припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, які впливають на остаточний її результат, яким - в контексті цієї справи - є спірний наказ про звільнення позивача, який не відповідає критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є протиправним, та як наслідок підлягає скасуванню.
Аналогічна правова позиція викладена у подібних справах у постановах Верховного Суду від 19.11.2020 у справі №400/262/19, від 20.03.2023 у справі №580/7962/21, від 11.05.2023 у справі №380/13484/21, від 23.02.2023 у справі №140/9066/21, від 05.04.2023 у справі №640/12871/21, від 22.12.2022 у справі №640/17678/21.
Згідно ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, встановленими судом обставинами у справі встановлено, що відносно позивача у спірних правовідносинах не була дотримана процедура звільнення, визначена частиною третьою статті 87 Закону України «Про державну службу», що має наслідком скасування спірного наказу та поновлення позивача на попередньо займаній посаді.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправним та скасування  первинного наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 03.05.2024 №566-о «Про звільнення ОСОБА_1 » з урахуванням змін внесених наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 30.05.2024 №683-о «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 03.05.2024 №566-о».
У зв`язку із скасуванням основного наказу, всі інші накази, якими вносились зміни до основного наказу, втрачають чинність автоматично, що не обов`язково зазначати в резолютивній частині рішення.
Відповідно до частини шостої  статті 43 Конституції України  громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Згідно статті 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Враховуючи протиправність наказу, яким позивача було звільнено з займаної нею посади, суд вважає за належне поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві.
Щодо посилань відповідача на ч. 5 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», суд враховує наступне.
Згідно ч.5 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період дії воєнного стану особи призначаються на посади державної служби, посади в органах місцевого самоврядування, посади керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, комунальних підприємств, установ, організацій керівником державної служби або суб`єктом призначення, сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради, начальником відповідної військової адміністрації без конкурсного відбору, обов`язковість якого передбачена   законом, на підставі поданої заяви, заповненої особової картки встановленого зразка та документів, що підтверджують наявність у таких осіб громадянства України, освіти та досвіду роботи згідно з вимогами законодавства, встановленими щодо відповідних посад.
Державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування, призначені відповідно до абзацу першого цієї частини, не можуть бути переведені на інші посади державної служби або посади в органах місцевого самоврядування.
Наказом №1038-о від 05.09.2022 позивача призначено на посаду головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві до призначення на цю посаду переможця конкурсу, або до спливу дванадцятимісячного строку після припинення чи скасування воєнного стану, умовами призначення в даному наказі зазначені - ч.5  ст.10 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану», статті 46 та 52 Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII «Про державну службу», постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2020 №1346 «Деякі питання оплати праці державних службовців податкових органів», п.2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229.
В подальшому позивач отримала попередження про наступне звільнення за підписом в.о. начальника Головного управління ДПС у м. Києві Ольги Ліщинської, в якому було зазначено посилання на п.1 ч.1 ч.3 ст.87 Закону України «Про державну службу», з урахуванням вимог статті 10 Закону України від 12.05.2015 №389-VІІІ «Про правовий режим воєнного стану». 
При цьому, ні ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», ні іншими положеннями даного закону не врегульовано питання припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців.
Суд враховує, що Законом України «Про правовий режим воєнного стану» не врегульовано питання припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, а отже  необхідно керуватися спеціальним законом, який регулює відносини щодо припинення державної служби із зазначених підстав є саме Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, зокрема ч. 3 ст. 87 даного Закону.
Отже, до спірних правовідносин, які пов`язані саме з припиненням державної служби з вищевказаних підстав, підлягають застосуванню норми спеціального законодавства, а саме ч.3 ст.87 Закону України «Про державну службу». В свою чергу, положення  Закону України «Про правовий режим воєнного стану» не  підлягають застосуванню у даній  справі, що стосується  питання  відсутності підстав  для запропонування позивачу інших  наявних вакантних посад.
Крім того, норми ч. 5 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» не звільняють суб`єкта призначення від обов`язку дотримуватись положень ч. 3 ст. 87 Закону України «Про державну службу» під час процедури припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців.
Також, ч. 3  ст. 87 Закону України «Про державну службу», яка є спеціальною  нормою, не містить жодних виключень, за наявності яких суб`єкт призначення звільнявся би від обов`язку дотримуватись положень даної норми під час здійснення процедури припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, в т.ч. й щодо переведення державного службовця за його згодою на одну з вакантних посад.
Таким чином, незалежно від того, чи призначений державний службовець на посаду без проведення конкурсу на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», чи за результатами проведеного конкурсу, суб`єкт призначення у разі здійснення процедури припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, зобов`язаний перевести державного службовця за його згодою на одну з вакантних посад.
Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 20 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону.
В умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені частиною другою статті 64 Конституції України.
За ч. 2 статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.
Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 Конституції України.
Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України було введено воєнний стан.
З метою врегулювання окремих питань трудових відносин між працівником та роботодавцем в умовах воєнного часу, враховуючи необхідність забезпечення збалансованості між скороченням видатків роботодавців на оплату відпусток, надурочних годин, годин роботи у святкові та вихідні дні тощо, та забезпеченням мінімально необхідних прав та гарантій працівників, Верховною Радою України прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 №2136-IX.
За ст. 1 цей Закон визначає особливості проходження державної служби, служби в органах місцевого самоврядування, особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, представництв іноземних суб`єктів господарської діяльності в Україні, а також осіб, які працюють за трудовим договором, укладеним з фізичними особами (далі - працівники), у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Згідно ч.ч. 2, 3 статті 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України.
У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю, законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», інших законодавчих актів, що регулюють діяльність державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування у частині відносин, врегульованих цим Законом.
Отже, Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» взагалі не врегульовано питання припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення у зв`язку з скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців. 
Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду. 
Тобто, на дату звільнення позивача з посади діяла норма, яка передбачала, що з попередженням про звільнення роботодавець одночасно повинен пропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. 
Крім того, як встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, відповідачем не було запропоновано позивачу, одночасно з попередженням, вакантних посад (рівнозначної або як виняток нижчої) відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей.
Щодо посилань відповідача на роз`яснення Національного агентства України з питань державної служби від 24.04.2024 №181-р/з «щодо звільнення державних службовців, призначених відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», суд зауважує, що останній абзац даних роз`яснень містить припис, що: «Окремо повідомляємо, що роз`яснення міністерств, інших центральних органів виконавчої влади мають лише інформаційний характер і не встановлюють правових норм.».
З врахуванням вищенаведеного суд не бере до уваги посилання відповідача на ці роз`яснення, оскільки вони не встановлюють правових норм.
Щодо посилань апелянта на правові висновки Верховного Суду, викладеним у постановах у справі №910/8358/19, від 29.01.2020 у справі №825/1017/17, від 21 жовтня 2021 у справі №640/154/20, то колегія суддів зазначає, що вони не протирічять висновкам, зробленим судом першої інстанції.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстацнії погоджує висновок суду першої інстанції, з урахуванням ч. 2 ст. 9 КАС України, про:
-  визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 03.05.2024 року №566-о «Про звільнення ОСОБА_1 », з урахуванням змін внесених наказом Головного управління ДПС у м. Києві від 30.05.2024 №683-о «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 03.05.2024 №566-о»;
- поновлення ОСОБА_1 на посаді головного державного інспектора сектору ведення облікових справ платників Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДПС у м. Києві з 8 червня 2024 року
Апеляційний суд не надає правову оцінку рішенню суду в частині стягнення з Головного управління ДПС у м. Києві на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 8 червня 2024 року по 13 вересня 2024 року у розмірі 89008,50 грн., з вирахуванням податків, зборів, обов`язкових платежів, оскільки апеляційна скарга не містить мотивів незгоди з рішення суду в цій частині.
Відповідно ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для скасування рішення суду відсутні.
Керуючись ст.ст. 195, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                     П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року у справі № 200/4331/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 18 грудня 2024 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                             І.В. Геращенко

            Судді:                                                                           А.А. Блохін

                                                                                                  Е.Г. Казначеєв