УХВАЛА
 
04 листопада 2024 року 
м. Київ
 
справа № 635/7620/23
провадження № 61-14211ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Південної міської ради, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітніх дітей, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, поділ спільного майна подружжя, про визнання права власності,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2023 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу; визначення місця проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із нею; стягнення з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей; визнання права власності.
 
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2024 року виправлено описки в ухвалі Харківського районного суду Харківської області від 05 жовтня 2023 року у справі № 635/7620/23 та зазначено предмет спору «про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітніх дітей, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, поділ спільного майна подружжя, про визнання права власності».
 
Вступну та резолютивну частини викладено в такій редакції: «за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей Південної міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітніх дітей, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, поділ спільного майна подружжя, про визнання права власності».
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 23 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу  Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2024 року залишено без змін.
 
У жовтні 2024 року  ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу  Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 вересня 2024 рокута направити справу на до суду першої інстанції для продовження розгляду.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Згідно з частиною другою статті 352 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України.
 
Статтею 353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.
Згідно з пунктом 19 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення.
 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
З огляду на відсутність у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України серед ухвал суду першої інстанції, які підлягають касаційному оскарженню, ухвали суду про виправлення описки в ухвалі (пункт 19 частини першої статті 353 ЦПК України), неможливим є як касаційне оскарження такої ухвали, так і касаційне оскарження постанови апеляційного суду, згідно з якою така ухвала скасована.
 
Ураховуючи викладене, касаційна скарга не може бути прийнята до провадження, оскільки ухвала Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2024 року та постанова Харківського апеляційного суду від 23 вересня 2024 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
Зазначення у постанові Харківського апеляційного суду від 23 вересня 2024 року про можливість її оскарження в касаційному порядку є помилковим та не може бути підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме вимогам статті 389 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 20 лютого 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 23 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей Південної міської ради, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітніх дітей, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, поділ спільного майна подружжя, про визнання права власності відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	І. Ю. Гулейков         Р. А. Лідовець       Д. Д. Луспеник