ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року	Львів	Справа № 380/1351/24 пров. № А/857/17100/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Онишкевича Т.В.,
суддів                                                                      Сеника Р.П., Судової-Хомюк Н.М.,
                                                                                                                                   
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області  про визнання протиправними дій,
          
суддя у І інстанції                                                            Грень Н.М., 
час ухвалення рішення                                                  не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                  м. Львів,
дата складення повного тексту рішення                               12 червня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

18 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області (далі – ГУ ПФУ) щодо відмови у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 із врахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, починаючи з 01.10.2020;
- зобов`язати відповідача поновити виплату пенсії позивачці та виплатити її в повному обсязі з врахуванням індексації та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, починаючи з 01.10.2020.  
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.06.2024 у справі №380/1351/24, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вказаний позов було задоволено. 
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Львівській області щодо відмови у поновленні виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2020 та зобов`язано відповідача поновити виплату пенсії позивачці з 01.10.2020.
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що Порядок №22-1 не містить обов`язку пенсіонера звертатись із заявою про поновлення виплати пенсії особисто або заборону подавати заяви від імені пенсіонера його представником. Оскільки чинне законодавство України надає можливість подання заяв до органів Пенсійного фонду через представника, і саме таким способом звернення скористався позивач, надавши при цьому належним чином оформлені документи на здійснення представництва його інтересів іншою особою, твердження відповідача про необхідність особистого звернення суд визнав безпідставними. 
За таких обставин та враховуючи, що відповідач неправомірно відмовив у поновлені виплати позивачці пенсії, суд вважав за необхідне зобов`язати пенсійний орган поновити позивачці виплату пенсії за віком з 01.10.2020.
Щодо позовних вимог про зобов`язання нарахувати та виплатити пенсію в повному обсязі та з врахуванням індексації, суд зазначив, що відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачці пенсії на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивачки при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.
Щодо позовних вимог в частині проведення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, суд вважав такі передчасними, оскільки позивачці ще не був нарахований та виплачений дохід у вигляді заборгованості з пенсійних виплат, а тому суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення таких.
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ГУ ПФУ, яке у своїй скарзі просило скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник зазначає, що до 01.10.2020 виплата пенсії позивачці проводилась шляхом зарахування коштів на її поточний рахунок у АТ “Ощадбанк”. З 01.10.2020 виплату пенсії переведено на поштове відділення: 80001, м. Сокаль, Львівська область, оскільки за інформацією банківської установи суми пенсій не одержуються з поточного рахунку більше як один рік або одержуються по довіреності більше як один рік, а з новою заявою до органів Пенсійного фонду України позивачка не зверталася. Відповідно до звіту АТ “Укрпошта” пенсію з жовтня 2020 року по березень 2021 року ОСОБА_1 не отримувала. 
Таким чином, з 01.04.2021 виплату пенсії позивачці припинено у зв`язку з довготривалою невиплатою відповідно до пункту 4 частини 1 статті 49 Закону №1058-IV. Підстав для поновлення пенсійної виплати немає, оскільки позивачка особисто не зверталась із відповідною заявою, а також не направляла поштовим зв`язком, як передбачено чинним законодавством.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог апелянта, виходячи із такого.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 08.12.1999 відповідно до Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ та перераховано згідно із нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі – Закон №1058-IV). 
До 01.10.2020 виплата пенсії позивачці проводилась шляхом зарахування коштів на її поточний рахунок у АТ “Ощадбанк”. 
З 01.10.2020 виплату пенсії переведено на поштове відділення: 80001, м. Сокаль, Львівська область, оскільки за інформацією банківської установи суми пенсій не одержуються з поточного рахунку більше як один рік або одержуються по довіреності більше як один рік, а з новою заявою до органів Пенсійного фонду України позивачка не зверталася. 
Відповідно до звіту АТ “Укрпошта” пенсію з жовтня 2020 року по березень 2021 року ОСОБА_1 не отримувала. 
Таким чином, з 01.04.2021 виплату пенсії позивачці припинено у зв`язку з довготривалою невиплатою відповідно до пункту 4 частини 1 статті 49 Закону № 1058-IV.
Представник позивача, звернувся до ГУ ПФУ із заявою від 08.12.2023, у якій просив поновити виплату пенсію ОСОБА_1 .
Відповідач листом від 27.12.2023 повідомив заявника, що з 01.04.2021 виплату пенсії ОСОБА_1 припинено у зв`язку з довготривалою невиплатою відповідно до пункту 4 частини 1 статті 49 Закону №1058-IV.
У вказаному листі відповідач зазначив, що у період дії воєнного стану України та протягом трьох наступних місяців після місяця, в якому його буде припинено чи скасовано, заява про призначення (поновлення) пенсії та документи, необхідні для призначення (поновлення) пенсі особами, які у зв`язку з агресією російської федерації тимчасово проживають з кордоном та отримали тимчасовий захист або статус біженця можуть надсилати поштою.
Особи, які тимчасово проживають за кордоном, до заяви про поновлення пенсії додають копії наступних документів: копія документу/документів про отримання тимчасового захисту або статус; біженця, реєстрацію їх місця тимчасового проживання/перебування за кордоном (з перекладом);           оригінал документу про посвідчення факту, що фізична особа є живою з перекладом; копія паспорта громадянина України.
Окрім того, додані до заяви про поновлення пенсії копії документів повинні бути засвідчені дипломатичним представництвом або консульською установою України або нотаріально.
Вважаючи дії відповідача щодо непоновлення та невиплати пенсії з 01.10.2020 року протиправними, позивачка звернулася з цим адміністративним позовом до суду.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі – Закон №1058-IV).
Відповідно до частини першої статті 49 Закону №1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 
1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 
2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 
3) у разі смерті пенсіонера; 
4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 
5) в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини другої статті 49 Закону №1058-ІV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.
Відповідно до частини першої статті 46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Таким чином, пенсіонер, виплата пенсії якому була припинена, а потім поновлена, має право на виплату нарахованих, але не отриманих своєчасно з власної вини сум пенсій за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.
Судом встановлено, що виплату пенсії ОСОБА_1 припинено відповідно до пункту 4 частини першої статті 46 Закону №1058-IV.
Пунктом 16 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в установах банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1998 року №1596 (далі по тексту – Порядок №1596) передбачено, що якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення згідно з вимогами, визначеними в пункті 10 цього Порядку.
У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду України або орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через призначеного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.
Як слідує з позовної заяви, до 01.10.2020 виплата пенсії позивачці проводилась шляхом зарахування коштів на її поточний рахунок у АТ “Ощадбанк”. З 01.10.2020 виплату пенсії переведено на поштове відділення 80001, м. Сокаль, Львівська область.
При цьому відповідач таке твердження не заперечує та додає, що відповідно до звіту АТ “Укрпошта” пенсію з жовтня 2020 року по березень 2021 року ОСОБА_1 не отримувала. Тому з 01.04.2021 виплату пенсії позивачці припинено у зв`язку з довготривалою невиплатою відповідно до пункту 4 частини 1 статті 49 Закону № 1058-IV.
Представник позивачки звернувся до пенсійного органу із заявою про поновлення виплати пенсії, проте ГУ ПФУ відмовило з тих підстав, що заява про поновлення пенсії подається безпосередньо пенсіонером, або ж направляється поштою з додатком необхідних документів, які повинні бути засвідченні дипломатичним представництвом або консульською установою України або нотаріально.
Відповідно до частини другої статті 47 Закону 1058-IV пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності.
Згідно з пунктом 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за №1566/11846 (далі-Порядок №22-1, в редакції, яка була чинна на момент спірних правовідносин), заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Відповідно до пункту 1.8 розділу І Порядку №22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).
Пунктом 2.8 розділу ІІ Порядку №22-1 передбачено, що поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.
Положеннями пункту 2.9 Порядку №22-1 визначено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).
Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, підставою для вчинення пенсійним органом дій, спрямованих на поновлення пенсії за віком, є відповідна заява особи подана з пред`явленням паспорта (або іншого документа, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік) до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником.
У постанові від 20.05.2020 у справі №815/1226/18 Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок, згідно з яким пенсія за віком призначається особі один раз та виплачується державою протягом всього життя пенсіонера, крім виняткових випадків, що можуть бути встановлені законом. Водночас пенсія стає “нарахованою” в момент призначення пенсії і залишається такою (“нарахованою”) до її чергової зміни. У той же час якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством. Конституція України та Закон №1058-ІV гарантують всім громадянам України, за певних умов, право на матеріальне забезпечення за рахунок трудових та соціальних пенсій.
У межах спірних правовідносин позивачка не отримала своєчасно суми пенсії з власної вини. Тому відповідно до вимог частини 1 статті 46 Закону №1058-IV вона має право на виплату пенсії за минулий час в межах трирічного строку до дня звернення за отриманням пенсії.
Таким чином апеляційний суд зазначає, що в силу положень частини 1 статті 46 Закону №1058-IV ОСОБА_1 має право на виплату пенсії за минулий час в межах трирічного строку до дня звернення за отриманням пенсії.
За правилами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Підсумовуючи викладене, на думку апеляційного суду, при задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції допустив невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, фактичним обставинам справи. Тому оскаржуване судове рішення в частині задоволення позовних вимог слід скасувати та такі задовольнити частково. 

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково.
Скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2024 року у справі № 380/1351/24 в частині задоволення позовних вимог та такі вимоги задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у поновленні виплати пенсії ОСОБА_2 , починаючи з 08 грудня 2020 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області поновити виплату пенсії ОСОБА_2 , починаючи з 08 грудня 2020 року. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
У решті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 червня 2024 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк