ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" жовтня 2024 р.           Справа№ 925/1536/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Козир Т.П.
суддів:            Мальченко А.О. 
          Агрикової  О.В. 
 
 при секретарі Вага В.В.
за участю представників сторін:
від позивача: Новік В.І. орд.; 
від відповідача: Слинько М.Г. самопредст.;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Балачій Олени В`ячеславівни 
на рішення Господарського суду Черкаської області від 26.04.2024 (повний текст складено 29.05.2024)
у справі №925/1536/23 (суддя Кучеренко О.І.)
за позовом фізичної особи-підприємця Балачій Олени В`ячеславівни 
до Черкаської міської ради 
про визнання незаконним і таким, що підлягає скасуванню рішення та визнання укладеною додаткової угоди,

УСТАНОВИВ:
У листопаді 2023 року фізичної особи-підприємця Балачій Олени В`ячеславівни (далі - позивачка) звернулось у Господарський суд Черкаської області з позовом до Черкаської міської ради (далі - відповідач, Міськрада), у якому просила суд: 
визнати незаконними і такими, що підлягають скасуванню: 
- рішення Міськради №43-178 від 13.07.2023, яким відмовлено позивачці у поновлені договору оренди землі від 07.03.2014 (запис про право оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №4962375 від 12.03.2014) на земельну ділянку площею 0,0021 га за адресою проспект Перемоги, зупинка "вул.Сумгаїтська", парна сторона з кадастровим  номером 7110136700:05:030:0048 та цільовим призначенням 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що надавались під існуючий торговий павільйон у комплексі із зупинкою громадського транспорту терміном до 05.07.2023; 
- рішення Міськради №43-177 від 13.07.2023, яким відмовлено позивачці у поновлені договору оренди землі від 07.03.2014 (запис про право оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №4957128 від 12.03.2014 та №4996541 від 12.03.2014) на земельні ділянки загальною площею 0,0012 га за адресою вул.Гагаріна, 39/1, а саме: площею 0,0010 га з кадастровим номером 7110136400:01:005:0054 та площею 0,0002 га з кадастровим номером 7110136400:01:005:0055 та цільовим призначенням 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що надавались під існуючий торговий кіоск з холодильником та вітринами у комплексі із зупинкою громадського транспорту терміном до 05.07.2023;
- рішення Міськради №43-179 від 13.07.2023, яким відмовлено позивачці у поновлені договору оренди землі від 07.03.2014 (запис про право оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №5084817 від 18.03.2014) на земельну ділянку загальною площею 0,0021 га за адресою вул.Руставі, зупинка "вул.Руставі-кінцева", непарна сторона з кадастровим номером 7110136700:05:027:0031 та цільовим призначенням 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що надавались під існуючий торговий павільйон у комплексі із зупинкою громадського транспорту терміном до 05.07.2023; 
а також визнати укладеними: 
- додаткову угоду до договору оренди землі від 07.03.2014 про оренду земельної ділянки з кадастровим номером 7110136700:05:030:0048;
- додаткову угоду до договору оренди землі від 07.03.2014 з кадастровими номерами 7110136400:01:005:0054; 7110136400:01:005:0055;
- додаткову угоду до договору оренди землі від 07.03.2014 з кадастровим номером 7110136700:05:027:0031.
Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами 07.03.2014 були укладені договори оренди чотирьох земельних ділянок строком на 5 років та додатковими угодами від 05.07.2018 строк оренди було продовжено ще на 5 років, до 05.07.2023; позивачка 25 та 26.05.2023 звернулась до Міськради із повідомленнями про поновлення договорів оренди на 5 років, однак оспорюваними рішеннями від 13.07.2023 позиваці було відмовлено у поновлені договорів оренди землі. Позивачка вважає, що її права на укладення додаткових угод до договорів оренди землі були порушенні відповідачем з огляду на статтю 33 Закону України "Про оренду землі", тому є незаконними і такими, що підлягають скасуванню, а порушене права позивачки підлягає захисту шляхом визнання укладеними додаткових угод до договорів оренди землі від 07.03.2014 в редакції, яка наведена у прохальній частині позовної заяви.
Відповідач, заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, посилався на те, що позивачка об`єднала в одній позовній заяві три окремих позовних вимоги, які не пов`язані поданими доказами, та які виникли на підставі трьох різних договорів щодо користування різними земельними ділянками. Орендодавець у встановлений законом спосіб, тобто рішенням ради, виразив свою волю відносно поновлення спірних договорів, діяв у порядку та у спосіб, передбачений чинним законодавством. Відповідач своєчасно та однозначно висловив свою думку про те, що він не має наміру продовжувати з позивачкою орендні правовідносини і так позиція була належним чином доведена до відома орендаря. Оскільки сторони не дійшли згоди щодо продовження договірних правовідносин, орендодавець своєчасно надав відповідь на звернення позивачки, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припинилося. Позивачкою разом з листами-повідомленнями про поновлення договорів оренди було надано проєкти додаткових угод, які не містили умов, передбачених статтею 33 цього Закону України "Про оренду землі" та статтею 126-1 Земельного кодексу України, як того вимагає чинне законодавство. Позивачка належним чином не виконувала умови договорів, оскільки без погодження з орендодавцем, здійснила збільшення площі об`єктів, під які відводилася земельна ділянка та з порушенням порядку реєстрації зареєструвала право власності на це майно, що стало підставою звернення з відповідним позовом до суду. Крім того, відчуження майна, під яке надавалася в оренду земельна ділянка, свідчить про припинення дії договору оренди та відсутність підстав для його поновлення саме для позивачки. Міськрада при прийнятті рішень про відмову у поновленні позивачці договорів оренди землі, діяла лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, реалізуючи своє право на власний розсуд розпоряджатися земельними ділянками комунальної власності.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 27.03.2024 було роз`єднано позовні вимоги: виділено у самостійне провадження вимоги позивачки у частині визнання незаконним і таким, що підлягає скасуванню, рішення Черкаської міської ради №43-179 від 13.07.2023, а також щодо визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 07.03.2014 з кадастровим номером 7110136700:05:027:0031 у редакції позивачки. 
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 26 квітня 2024 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, фізична особа-підприємець Балачій Олена В`ячеславівна подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки позивачка належним чином виконала свій обов`язок щодо повідомлення орендодавця про намір поновити дії договорів оренди, звернувшись з відповідними листами-повідомленнями та проєктами додаткових угод, які були отримані останнім 29.05.2023, однак відповідач не розглянув вказані листи-повідомлення належним чином в межах місячного строку; позивачка належними чином виконувала зобов`язання по сплаті орендних платежів, не притягувалась до цивільної, адміністративної або кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому п.41 договорів оренди землі; рішення Міськради від 13.07.2023 про відмову у поновленні договорів оренди землі й за змістом, і за строками, були прийняті з порушенням ч.5 ст.33 Закону України "Про оренди землі"; твердження суду про нібито порушення позивачкою умов  договорів не відповідають дійсності та фактичним правовідносинам, оскільки в договорах вказано про знаходження на земельних ділянок об`єктів нерухомого майна та інфраструктури - торгового павільйону і земельні ділянки використовувались за цільовим признаенням; судові справи, на які посилався відповідач у відзиві,  не стосуються виконання позивачкою договорів оренди землі і жодним судовим рішенням не встановлено обставин порушення або неналежного виконання позивачкою умов договорів; поновлення договорів має здійснюватись на умовах, визначеним таким договором, та за правилами ст.33 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній станом на дату укладення договорів - 07.03.2014.  
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти її задоволення та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що в місячний строк по закінченню строку дії договорів оренди Міськрадою було повідомлено позивачці про відмову у їх продовженні, а тому відповідно підстави для поновлення таких договорів оренди відсутні; на земельних ділянках розміщені торгівельні павільйони, які не є об`єктами нерухомого майна, однак позивачка вчиняла дії щодо реєстрації права власності на тимчасові споруди без дозвільних документів та збільшила площі об`єктів всупереч договорів оренди, без відповідного погодження Міськради,  що свідчить про її недобросовісність та стало підставою для звернення до суду з відповідними позовами і скасування рішень про державну реєстрацію права власності за рішенням суду. 

За клопотанням представників сторін судове засідання проводилось в режимі відеоконференції. 
Представник позивачки (апелянта) у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі, просив її задовольнити. 
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 07.03.2014 між Черкаською міською радою, як орендодавцем, та фізичною особою-підприємцем Балачій Оленою В`ячеславівною, як орендарем,  були укладені договори оренди землі (далі - договори оренди) щодо користування земельною ділянкою площею 0,0012 га (кадастрові номери 7110136400:01:005:0054, 7110136400:01:005:0055) (далі - договір оренди 1) та земельною ділянкою площею 0,0021 га (кадастровий номер 7110136700:05:030:0048) (далі - договір оренди 2), умови яких ідентичні. 

Договір оренди 1 містить, зокрема, наступні умови: 
Орендодавець на підставі рішення Черкаської міської ради від 04.07.2013 №3-1779, надає, а орендар приймає в строкове платне земельну ділянку, що за цільовим призначенням відноситься до категорії земель громадської забудови по вул.Гагаріна, 39/1 (пункт 1 договору оренди 1).
В оренду передасться земельна ділянка площею 0,0021 га (кадастрові номери 7110136400:01:005:0054, 7110136400:01:005:0055) під існуючий торговий кіоск з холодильником та вітринами у комплексі із зупинкою громадського транспорту. За функціональним використанням земельна ділянка відноситься до категорії земель комерційного використання (пункт 2 договору оренди 1).
Договір укладено на 5 років (з дати прийняття рішення Черкаської міської ради від 04.07.2013 №3-1779). Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на повий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 8 договору оренди 1).

Договір оренди 2 містить, зокрема, наступні умови:
Орендодавець на підставі рішення Черкаської міської ради від 04.07.2013 №3-1778, надає, а орендар приймає в строкове платне земельну ділянку, що за цільовим призначенням відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови по вул.30-річчя Перемоги, зупинка "вул.Сумгаїтська", парна сторона (пункт 1 договору оренди 2).
В оренду передасться земельна ділянка площею 0,0012 га (кадастровий номер 7110136700:05:030:0048) під існуючий торговий павільйон у комплексі із зупинкою громадського транспорту. За функціональним використанням земельна ділянка відноситься до категорії земель комерційного використання (пункт 2 договору оренди 2).
Договір укладено на 5 років (з дати прийняття рішення Черкаської міської ради від 04.07.2013 №3-1778). Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за місяць до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 8 договору оренди 2).

Також у обох договорах містяться наступні ідентичні умови: 
Орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням та згідно з умовами надання, визначеними в договорі, припинення або розірвання договору в разі порушення земельного законодавства та умов договору, допущених орендарем, виникнення необхідності відведення земельної ділянки для інших цілей згідно з генеральним планом розвитку міста, у випадку несплати (несвоєчасної сплати) орендних платежів (підпункти "а" та "г" пункту 28 договорів оренди 1 та 2).
Орендар має право самостійно визначати напрями своєї господарської діяльності відповідно до призначення земельної ділянки та умов договору та за погодженням з орендодавцем зводити на орендованій земельній ділянці будівлі виробничого і невиробничого призначення (постійні або тимчасові) (пункт 30 договорів оренди 1 та 2).
Орендар серед іншого зобов`язаний не менше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору звернутись до орендодавця з клопотанням про поновлення договору оренди земельної ділянки без зміни цільового призначення (в разі зацікавленості в поновленні договору оренди). Ненадходження такого клопотання у вказаний термін є рівноцінним відмові орендаря від поновлення договору оренди. В цьому разі орендар зобов`язаний у місячний термін з дня закінчення дії договору привести земельну ділянку у придатний для використання стан (демонтувати будівлі, спланувати територію і тому подібне). При цьому орендна плата за земельну ділянку вноситься за весь час фактичного використання земельної ділянки до моменту передачі її по акту прийому-передачі орендодавцю в належному стані (підпункт "д" пункту 31 договорів оренди 1 та 2).
Дія договору припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено (пункт 37 договорів оренди 1 та 2)
Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державний реєстрації (пункт 44 договорів оренди 1 та 2).
Договори оренди 1 та 2 підписані уповноваженою особою орендодавця та орендарем особисто та скріплені печатками сторін.

Додатковими угодами від 05.08.2018 до договорів оренди 1 та 2, орендодавець та орендар дійшли згоди поновити договір оренди землі від 07.03.2014, за яким орендодавцем передано в строкове платне користування орендарю земельну ділянку площею 0,0012 га по вул.Гагаріна, 39/1 (кадастрові номери 7110136400:01:005:0054, 7110136400:01:005:0055) та договір оренди землі від 07.03.2014, за яким орендодавцем передано в строкове платне користування орендарю земельну ділянку площею 0,0012 га по вул.30-річчя Перемоги, зупинка "вул.Сумгаїтська", парна сторона (кадастровий номер 7110136700:05:030:0048) на новий строк - на 5 років, тобто до 05.07.2023. Всі інші умови вказаних договорів залишились без змін.
Про поновлення строку дії договорів оренди 1 та 2 до 05.07.2023 були внесені відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, що підтверджене інформаційними довідками №330085324, №330085703 та №330084919 від 24.04.2023.

29.05.2023 позивачка звернулась до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради із листом-повідомлення від 26.05.2023 (вхідний номер 01-11/23320), у якому просила поновити договір оренди земельної ділянки (кадастрові номери 7110136400:01:005:0054, 7110136400:01:005:0055) терміном на 5 років (договір оренди від 07.03.2014, реєстраційний номер 4996541, 4957128). До листа-повідомлення додала проєкт додаткової угоди щодо поновлення договору оренди землі.
Рішенням Черкаської міської ради №43-177 від 13.07.2023 відмовлено фізичній особі-підприємцю Балачій О.В. у поновлені договору оренди землі від 07.03.2014 на земельні ділянки загальною площею 0,0012 га по вул.Гагаріна, 39/1: площею 0,0010 га з кадастровим номером 7110136400:01:005:0054 та площею 0,0002 га з кадастровим номером 7110136400:01:005:0055. Зобов`язано орендаря у місячний строк після прийняття рішення звільнити земельні ділянки шляхом демонтажу споруд, що на них розташовані. 
Рішення №43-177 від 13.07.2023 мотивоване тим, що орендарем у порушення умови пунктів 28, 30, 31 договору оренди без дозвільних документів та документів на прийняття об`єкта в експлуатацію права власності на об`єкт нерухомого майна здійснено реєстрацію права власності на торгівельний павільйон з реєстраційним номером 2188128071101 (запис про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №38559211 від 05.10.2020), який розташований на земельних ділянках комунальної власності, що порушує права Черкаської міської ради, як власника землі, що наділений повноваженнями вільно розпоряджатися своєю власністю.
Рішення Черкаської міської ради №43-177 від 13.07.2023 було надіслано позивачці згідно із супровідним листом №01-11/23021, №01-11/23320 від 24.07.2023.

30.05.2023 позивачка звернулась до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради із листом-повідомлення від 25.05.2023 (вхідний номер 01-11/23397), у якому просила поновити договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер 7110136700:05:030:0048) терміном на 5 років. До листа-повідомлення позивачкою додано проєкт додаткової угоди щодо поновлення договору оренди землі.
Рішенням Черкаської міської ради №43-178 від 13.07.2023 фізичній особі-підприємцю Балачій О.В. відмовлено у поновленні договору оренди на земельну ділянку площею 0,0021 га по проспекту Перемоги, зупинка "вул.Сумгаїтська", парна сторона з кадастровим номером 7110136700:05:030:0048 та цільовим призначенням 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, що надавались під існуючий торговий павільйон у комплексі із зупинкою громадського транспорту терміном до 05.07.2023. Зобов`язано орендаря Балачій Олену В`ячеславівну у місячний строк після прийняття рішення звільнити земельні ділянки шляхом демонтажу споруд, що на них розташовані. 
Рішення Черкаської міської ради №43-178 від 13.07.2023 мотивоване порушенням орендарем умов пунктів 28, 30, 31 договору оренди землі в частині проведення реєстрації права власності без дозвільних документів та документів на прийняття об`єкта в експлуатацію об`єкту нерухомого майна - торгівельного павільйону з реєстраційним номером 2188100771101 (запис про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме-майно №38558659 від 05.10.2020), який розташований на земельній ділянці комунальної власності, що порушує права Черкаської міської ради, як власника землі, що наділений повноваженнями вільно розпоряджатися своєю власністю.
Рішення Черкаської міської ради №43-178 від 13.07.2023 було надіслано позивачці згідно із супровідним листом №01-11/23362, №23397 від 24.07.2023.

У зв`язку із викладеними обставинами, не погоджуючись із відмовами у поновленні договорів оренди 1 та 2 позивачка звернулась до суду із даним позовом та просила визнати незаконними і такими, що підлягають скасуванню вказані рішення Міськради, а також визнати укладеними додаткові угоди до договорів оренди 1 та 2 щодо їх поновлення на новий строк 5 років до 05 липня 2028 року. 
Позивачка вважає, що її права на укладення додаткових угод до договорів оренди землі порушені відповідачем з огляду на статтю 33 Закону України "Про оренду землі", що на думку позивачки є підставою для визнання спірних рішень відповідача незаконними і такими, що підлягають скасуванню та як наслідок для поновлення її порушених прав слід визнати додаткові угоди укладеними, у редакції яка надана позивачкою.

Заперечуючи проти позову, Міськрада посилалась на те, що орендодавець у встановлений законом спосіб, тобто рішенням ради, виразив свою волю відносно поновлення спірних договорів, діяв у порядку та у спосіб, передбачений чинним законодавством. Відповідач своєчасно та однозначно висловив свою думку про те, що він не має наміру продовжувати з позивачкою орендні правовідносини і така позиція була належним чином доведена до відома орендаря. Оскільки сторони не дійшли згоди щодо продовження договірних правовідносин, орендодавець своєчасно надав відповідь на звернення позивачки, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припинилося. Позивачкою разом з листами-повідомленнями про поновлення договорів оренди було надано проєкти додаткових угод, які не містили умов, передбачених статтею 33 цього Закону України "Про оренду землі" та статтею 126-1 Земельного кодексу України, як того вимагає чинне законодавство. Позивачка належним чином не виконувала умови договорів, оскільки без погодження з орендодавцем, здійснила збільшення площі об`єктів, під які відводилася земельна ділянка та з порушенням порядку реєстрації зареєструвала право власності на це майно, що стало підставою звернення з відповідним позовом до суду.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 07.10.2020 державним реєстратором прийнято рішення за індексним №54468840 про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) за фізичною особою-підприємцем Балачій Оленою В`ячеславівною на нежитлове приміщення (торгівельний павільйон) загальною площею 50,1 м2, що знаходиться у АДРЕСА_1 , номер запису про право власності: 38559211, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2188128071101, що підтверджене витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №227258883 від 07.10.2020.
Цей об`єкт розташований на земельній ділянці площею 0,0021 га (кадастрові номери 7110136400:01:005:0054, 7110136400:01:005:0055), яка була надана позиваці в оренду за договором оренди 1.
На підставі вказаних реєстраційних дій позивачка зверталась до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради з клопотанням від 30.08.2022 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрої щодо відведення земельної ділянки у зв`язку із бажанням оформити оренду на 49 років. 
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 17.04.2023 у справі №925/989/22, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2023 та постановою Верховного Суду від 12.03.2024, частково задоволено позов Черкаської міської ради та скасовано рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Золотоніської міської ради Андрущенко І.С. за індексним №54468840 від 07.10.2020 про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) за фізичною особою-підприємцем Балачій Оленою В`ячеславівною на нежитлове приміщення (торгівельний павільйон) загальною площею 50,1 м2, що розташоване у АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2188128071101.
Рішенням було встановлено, що для проведення державної реєстрації права власності заявницею не було надано документів, перелік яких визначений у законі і які б свідчили про виникнення права власності саме на нерухоме майно та надавали б реєстратору законні підстави для здійснення державної реєстрації відповідного речового права. Тимчасова споруда не могла бути зареєстрована державним реєстратором, як об`єкт нерухомого майна, оскільки надані для проведення державної реєстрації документи, не підтверджують набуття ним права власності на зареєстрований об`єкт, як нерухомість та не відповідають переліку, зазначеному у пункті 41 Порядку. Державна реєстрація права власності державним реєстратором проведена за відсутності, зокрема: документів, що підтверджують присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; дозвільних документів на будівництво, документів на підтвердження прийняття об`єкта в експлуатацію. Реєстрація тимчасової споруди, як об`єкту нерухомого майна порушує інтереси та права територіальної громади м.Черкаси в особі Черкаської міської ради, як власника земельної ділянки на якій цей об`єкт розміщено.

Також з матеріалів справи вбачається, що 07.10.2020 державним реєстратором прийнято рішення за індексним №54467658 від 07.10.2020 про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) за фізичною особою-підприємцем Балачій Оленою В`ячеславівною на нежитлове приміщення (торгівельний павільйон) загальною площею 50,1 м2, що знаходиться у АДРЕСА_2 , номер запису про право власності: 38558659, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2188100771101, що підтверджене витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №227254281 від 07.10.2020.
Цей об`єкт розташований на земельній ділянці площею 0,0012 га (кадастровий номер 7110136700:05:030:0048), яка була надана позивачці в оренду за договором 2 під існуючий торговий павільйон у комплексі із зупинкою громадського транспорту.
На підставі вказаних реєстраційних дій позивачка зверталась до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради з клопотанням від 30.08.2022 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрої щодо відведення земельної ділянки у зв`язку із бажанням оформити оренду на 49 років.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 17.04.2023 у справі №925/1043/22, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2023, частково задоволено позов Черкаської міської ради та скасовано рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Золотоніської міської ради Андрущенко І.С. за індексним №54467658 від 07.10.2020 про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) за фізичною особою-підприємцем Балачій Оленою В`ячеславівною на нежитлове приміщення (торгівельний павільйон) загальною площею 50,1 м2, що розташоване у АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2188100771101.
Рішенням було встановлено, що фізична особа-підприємець Балачій Олена В`ячеславівна не надала документів, які б свідчили про виникнення права власності саме на нерухоме майно та надавали б реєстратору законні підстави для здійснення державної реєстрації відповідного речового права. Рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на будівлю торговельного павільйону, загальною площею 50,1 м2, що знаходиться по за адресою АДРЕСА_2 (як об`єкт нерухомого майна) прийнято із порушенням Закону. Реєстрація тимчасової споруди, як об`єкту нерухомого майна порушує інтереси та права територіальної громади м. Черкаси в особі Черкаської міської ради, як власника земельної ділянки на якій цей об`єкт розміщено.

За наслідком розгляду даного спору суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачкою не зазначено у чому полягає невідповідність рішень відповідача вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, а також відсутність у позивачки переважного права на укладення договорів оренди на новий строк.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.  Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. 
Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі договору оренди землі від 07.03.2014 про оренду земельної ділянки з кадастровим номером 7110136700:05:030:0048 та договору оренди землі від 07.03.2014 з кадастровими номерами 7110136400:01:005:0054; 7110136400:01:005:0055.
Предметом даного спору є вимоги про визнання незаконними і такими, що підлягають скасуванню рішень Міськради про відмову по поновлення вказаних договорів оренди, а також вимоги визнання укладеними додаткових угод до договорів оренди щодо їх поновлення на новий строк 5 років.
Правовідносини сторін у даній справі регулюються як загальними нормами Цивільного кодексу України, так і нормами Земельного кодексу України (далі - ЗК України) та Законів України "Про оренду землі", "Про місцеве самоврядування в Україні".
Так, за змістом частини 2 статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначає Закон про оренду землі.
16.01.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" (а відповідні положення пункту 8 з урахуванням прикінцевих та перехідних положень - з 16.07.2020), яким стаття 33 Закону України "Про оренду землі", що регулювала спірні правовідносини, викладена у новій редакції.
Розділ IX "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" доповнений абзацами 3 і 4 такого змісту:
"Договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені статтею 33 цього Закону та статтею 126-1 ЗК України.
Правила, визначені статтею 126-1 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення".
Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.
Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.
Відповідно за змістом статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (статті 1, 2 Закону України "Про оренду землі").
ЗК України визначає основні засади регулювання земельних відносин, зокрема, порядок передачі земельних ділянок в оренду (стаття 124). Проте саме Законом про оренду землі врегульовано відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами у зв`язку з передачею її в користування та володіння, у тому числі конкретизовано та деталізовано особливості та порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови, основні права та обов`язки його сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору.
Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній до 16.07.2020, мала назву "Поновлення договору оренди землі" та передбачала, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (частина перша цієї статті).
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (частина 2 статті 33 зазначеного Закону).
До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проєкт додаткової угоди (частина 3 статті 33 цього Закону).
При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина 4 статті 33 вказаного Закону).
Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі").
Частина 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" встановлювала, що у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).
За приписами частини 8 цієї статті у попередній редакції додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку, а положення частини 11 цієї статті зазначали, що відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.
У пункті 38 постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 зазначено, що частини п`ята та шоста статті 33 Закону України "Про оренду землі" встановлюють загальне та спеціальне правило продовження орендних правовідносин: За загальним правилом, викладеним у частині п`ятій статті 33 Закону про оренду землі, орендодавець у місячний строк із дня отримання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проєктом відповідної додаткової угоди їх розглядає, за потреби узгоджує з орендарем істотні умови договору, може повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень проти поновлення договору оренди землі, а за відсутності таких заперечень - вирішує поновити договір оренди землі (таке рішення потрібне лише щодо земель державної та комунальної власності) й укладає з орендарем відповідну додаткову угоду. Спеціальне правило, викладене у частині шостій Закону про оренду землі, розраховане на випадки, коли орендодавець, який отримав від орендаря, наприклад, в останній день строку договору оренди землі лист-повідомлення про поновлення цього договору з проєктом відповідної додаткової угоди, протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві заперечень щодо такого поновлення, а орендар продовжив добросовісно користуватися земельною ділянкою. У такому разі орендодавець позбавлений можливості узгоджувати з орендарем нові істотні умови договору оренди землі, що вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були, без прийняття орендодавцем земель державної та комунальної власності окремого рішення про таке поновлення.
Пункти 41 та 43 цієї ж постанови містять висновок про те, що без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим, а єдиний механізм оформлення продовження орендних відносин, саме шляхом укладення згаданої у частинах третій, п`ятій- восьмій, одинадцятій статті 33 Закону України "Про оренду землі" додаткової угоди підтверджує змістовну єдність усіх приписів цієї статті.
Тож статтею 33 Закону України "Про оренду землі" було визначено загальну єдину процедуру дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі, за якої завершення процедури поновлення договору полягало в укладенні додаткової угоди (за згодою сторін чи за судовим рішенням).
Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" істотно змінив редакцію статті 33 Закону України "Про оренду землі", яка тепер має назву "Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк" та стосується лише переважного права орендаря (частини 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" в попередній редакції). Поновлення ж договору (частина 6 попередньої редакції статті 33) у відповідності до статті 32-2 Закону України "Про оренду землі" у новій редакції тепер регулюється статтею 126-1 ЗК України.
При цьому відповідно до абзацу 4 розділу "Перехідні положення" Закону про оренду землі правила, визначені статтею 126-1 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.
Згідно із частиною другою статті 126-1 ЗК України, якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.
Також відповідно до частини першої статті 126-1 ЗК України умова щодо поновлення договору не може встановлюватися в договорі оренди землі, договорі про встановлення земельного сервітуту, договорах про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови щодо земельних ділянок державної та комунальної власності, крім випадків, якщо на таких земельних ділянках розташовані будівлі або споруди, що перебувають у власності користувача або набувача права користування земельною ділянкою.
Набрання чинності відповідними законодавчими змінами означає, що вимога про укладення додаткового договору (угоди) в порядку поновлення договору не є належною, адже стаття 126-1 ЗК України передбачає для процедури поновлення інший механізм, за якого правочин щодо поновлення не укладається взагалі (натомість договір вважається поновленим, якщо жодна із сторін не заявила до реєстру про виключення відомостей про поновлення).
Разом з тим, як вже вказано вище, умова про поновлення договору взагалі не може встановлюватися в договорі оренди землі щодо земельних ділянок державної та комунальної власності, крім випадків, визначених частиною першою статті 126-1 ЗК України. Тобто поновлення договорів оренди земель державної та комунальної власності в процедурі, зазначеній в статті 126-1 ЗК України, за загальним правилом заборонено.
З наведеного вбачається, що зміст поняття "поновлення договору оренди", про яке йдеться в абзаці 4 розділу Перехідних положень Закону про оренду землі базується саме на положеннях стаття 126-1 ЗК України, що пов`язує можливість поновлення існуючого договору з наявністю у цьому договорі обов`язкової умови про його поновлення. У разі наявності такої умови договір поновлюється на такий самий строк і на таких саме умовах.
Натомість укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі), яке передбачене частиною 1 статті 33 Закону про оренду землі у редакції, чинній до внесення змін Законом України від 05.12.2019 №340-IX, базується на встановленому законом переважному праві добросовісного орендаря та надає сторонам при застосуванні цієї процедури можливість змінювати істотні умови договору.
Тому поняття "поновлення договору оренди", про яке йдеться в абзаці 4 розділу "Перехідні положення" Закону про оренду землі та поняття "поновлення договору оренди", яке містилось у Законі України "Про оренду землі" у попередній редакції, є змістовно різними.
Відповідно до правовідносин щодо процедури укладення договору оренди землі на новий строк в порядку реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк шляхом судового розгляду такої вимоги не є застосовними положення абзацу 4 розділу "Перехідні положення" Закону про оренду землі. Натомість за загальним правилом дії законів у часі застосуванню підлягає стаття 33 Закону в редакції, чинній на момент звернення з такою вимогою, адже вказівки про інше положення законодавства не містять. 
Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 23.11.2023 у справі №906/1314/21.
Частиною 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), яка кореспондується з положеннями ч.6  ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, з урахуванням зазначених приписів процесуального законодавства існує необхідність врахування саме останньої правової позиції Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності, викладеної у постанові від 23.11.2023 у справі №906/1314/21 і судом першої інстанції вказані правові позиці були враховані. 
Як вбачається з матеріалів справи, на час виникнення спірних правовідносин та звернення позивача з позовом до суду, діяла нова редакція Закону України "Про оренду землі" із внесеними змінами,
За частинами 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції, чинній на момент звернення з позовом у цій справі, після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку.
До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проєкт договору.
При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 ЗК України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
Відмова, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі можуть бути оскаржені в суді (частина 9 цієї ж статті).
У постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 905/650/19, від 15.05.2019 у справі № 912/1984/17, від 15.05.2019 у справі № 912/3810/16 суд касаційної інстанції акцентував увагу на необхідності врахування презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних правовідносин.
Суд зауважував, що відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права.
При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу.
Отже, законодавець, задекларувавши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
У межах розумної та добросовісної поведінки орган державної влади чи місцевого самоврядування як орендодавець, що представляє власника у спірних правовідносинах, може взагалі відмовити орендарю в укладенні договору, повідомивши його про наявність належних підстав для цього, зокрема про рішення орендодавця як власника більш розумно розпорядитись землею (в тому числі виставити право оренди на торги), чи вказавши на неналежне виконання орендарем умов договору.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачка у місячний строк до закінчення договорів оренди землі, звернулась до відповідача із листами-повідомленнями про намір продовжити орендні відносини та поновити строк дії договорів на 5 років, до яких долучила відповідні проєкти додаткових угод.
Рішеннями №43-177 та №43-178 від 13.07.2023 Міськрада відмовила у поновлені договорів оренди землі 1, 2. Вказані рішення були направлені на адресу позивачки, що не заперечується останньою у своїх заявах по суті спору. 
Отже, як вірно встановив суд першої інстанції, відповідач, повідомив орендаря щодо небажання продовжувати орендні правовідносини шляхом прийняття відповідних рішень від 13.07.2023.
Зі змісту спірних рішень відповідача вбачається, що позивачка порушила умови договорів 1, 2 та зареєструвала право власності на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на земельних ділянках комунальної власності, чим порушила права Черкаської міської ради, як власника землі, що наділений повноваженнями вільно розпоряджатися своєю власністю.
Неправомірність реєстрації права власності на тимчасові споруди без дозвільних документів була встановлена рішеннями суду у господарських справах №925/989/22 та №925/1043/22, які набрали законної сили, за результатом розгляду яких рішення про державну реєстрацію права власності були скасовані.
Під час розгляду справ №925/989/22 та №925/1043/22 господарським судом було встановлено, що відповідно до інформації з паспорту прив`язки тимчасової споруди №927, загальна площа торгівельного павільйону (розміщеного по вул.   30-річчя Перемоги, зупинка "Сумгаїтська") становить 21 м.кв..
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Золотоніської міської ради прийнято рішення за індексним №54467658 від 07.10.2020 про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) за позивачкою на нежитлове приміщення загальною площею 50,1 м.кв., що знаходиться у м.Черкаси по вул.30-річчя Перемоги, 48/1, номер запису про право власності: 38558659, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2188100771101.
Як вбачається з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, підставою для прийняття рішення за індексним №54467658 від 07.10.2020 та первинної державної реєстрації права власності з відкриттям розділу у ДРРП на приміщення (тимчасову споруду) за позивачкою став виключно паспорт прив`язки тимчасової споруди за №927.
Крім того, згідно з інформацією з паспорту прив`язки тимчасової споруди за №930 загальна площа торгівельного павільйона (розміщеного по вул.   Гагаріна, 39/1) становить 12 м.кв..
Водночас, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Золотоніської міської ради прийнято рішення за індексним №54468840 від 07.10.2020 про державну реєстрацію права власності (з відкриттям розділу) за позивачкою на нежитлове приміщення (торгівельний павільйон) загальною площею 50,1 м.кв., що знаходиться у м.   Черкаси по вул.   Гагаріна, 39/2, номер запису про право власності: 38559211, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2188128071101.
Як вбачається з інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, підставою для прийняття рішення за індексним №54468840 від 07.10.2020 та первинної державної реєстрації права власності з відкриттям розділу у ДРРП на приміщення (тимчасову споруду) за позивачкою став виключно паспорт прив`язки тимчасової споруди за №930 від 28.08.2020.
Розміщення об`єктів нерухомості на орендованих земельних ділянках не було передбачено умовами договорів оренди, що свідчить про їх порушення. Крім того, позивачці не надавались у користування спірні земельні ділянки для забудови. 
Отже, як вірно встановив суд першої інстанції, що позивачка збільшила площі об`єктів всупереч умовам договорів оренди, без відповідного погодження Черкаської міської ради.
Позивачкою самовільно, без погодження з орендодавцем, здійснено збільшення площі об`єктів, під які відводилися земельні ділянки та з порушенням порядку реєстрації зареєстровано право власності в ДРРП, що стало підставою звернення з відповідними позовами до суду та у подальшому підставами для скасування цих рішень про державну реєстрацію права власності за рішеннями суду.
Вказаним спростовуються доводи позивачки щодо відсутності будь-яких порушень умов договорів оренди землі та відсутності мотивів відхилення її пропозиції укласти договори оренди землі на новий строк.
Орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має законодавчо передбачене переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин, а також право укласти договір оренди на новий строк.
Водночас, як встановлено рішеннями судів, орендар без дозволу власника земельної ділянки здійснила реєстрацію права власності на об`єкти, які розміщені на земельних ділянках, які були передані у користування позивачці з метою їх використання для розміщення торгових павільйонів, що безумовно порушило інтереси територіальної громади, як власника цих земельних ділянок. Наведене унеможливлює застосування до позивачки принципу добросовісного землекористувача і відповідно позбавляє її переважного права на укладення договорів оренди спірних земельних ділянок на новий строк.
Отже, з обставин справи вбачається, що орендодавець повідомив позивачку про те, що він не має наміру продовжувати з позивачкою орендні правовідносини, оскільки нею були порушені умови спірних договорів оренди, що свідчить про недобросовісність її, як орендаря, та про втрату позивачкою переважного права на продовження договірних відносин, а відповідно і відсутності порушеного права, тому позовні вимоги в частині визнання укладеними додаткових угод до договорів оренди не підлягають задоволенню. 
Посилання позивачки на те, що відповідач розглянув її заяву про поновлення договорів з порушенням місячного строку, апеляційний господарський суд, за обставин цієї справи, не розцінює як такі, що можуть бути достатньою підставою для задоволення позовних вимог.

Згідно зі статтею 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування урегульовано правовими нормами Закону України "Про місцеве самоврядування". 
У частині 3 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначається, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.
Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання (стаття 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").
Відповідно до частини 1 статті 59 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Зазначені норми законодавства свідчать про те, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив повноваження самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Водночас, майнові відносини, які виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору. І у даному випадку відповідач діє, як орендодавець у правовідносинах з користування земельною ділянкою. 
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. 
У частині 1статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Отже, підставами для визнання незаконним акта органу місцевого самоврядування є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивачки у справі.
Як зазначено вище, Черкаська міська рада прийняла рішення за результатами розгляду звернення позивачки про поновлення договорів оренди та своїми рішеннями №43-177 та №43-178 від 13.07.2023 відмовила у поновлені договорів оренди землі 1 та 2, оскільки позивачкою були порушені умови цих договорів, у частині незаконної реєстрації права власності об`єкту нерухомого майна, а незаконність такої реєстрації встановлена рішеннями Господарського суду Черкаської області, які набрали законної сили.
Позивачкою у позові не наведено яким саме актам цивільного законодавства суперечать спірні рішення органу місцевого самоврядування, тому позовні вимоги у цій частині також є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи наведені норми законодавства, чинного на час спірних правовідносин сторін, та актуальні правові позиції Верховного Суду, місцевий господарський суд дійшов до юридично правильного висновку про те, що позовні вимоги є не обґрунтованими і не підлягають задоволенню.
Доводи апелянта по суті  її скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами  для скасування рішення господарського суду першої інстанції.
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.
Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду  Черкаської області законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні. 
Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Балачій Олени В`ячеславівни залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від  26  квітня 2024 року - без змін.
2. Справу повернути до Господарського суду Черкаської області.
3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          Повний текст постанови складено 29.10.2024.

Головуючий суддя                                                            Т.П. Козир 

Судді                                                                                А.О. Мальченко

                                                                                О.В. Агрикова