ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 листопада 2024 року
м. Київ
справа № 537/1118/20
провадження № 61-13425св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом) -  ОСОБА_1 ,
відповідач (позивач за зустрічним позовом) -  ОСОБА_2 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Самойленко Михайло Олександрович, на ухвалу Полтавського апеляційного суду у складі колегії суддів: Триголова В. М., Дорош А. І., 
Лобова О. А., від 28 серпня 2024 року і виходив з наступного.
Короткий зміст позовних вимог та судових рішень по суті спору
1.           У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 
 ОСОБА_2  про стягнення боргу.
2.           У червні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору позики.
3.           Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 19 березня 2021 року у первісному позові відмовлено, зустрічний позов задоволено. Визнано недійсним договір позики від 27 жовтня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з часу його укладення. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
4.           Постановою Полтавського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 19 березня 2021 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про задоволення первісного позову. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 27 жовтня 2016 року у розмірі 25 000,00 євро та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1 822, 60 євро. У зустрічному позові відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
5.           Постановою Верховного Суду від 06 липня 2022 року постанову Полтавського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
6.           Постановою Полтавського апеляційного суду від 09 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 09 березня 2021 року змінено в мотивувальній частині відповідно до редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду залишено без змін.
7.           Постановою Верховного Суду від 19 грудня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Крюківського районного суду 
м. Кременчука від 09 березня 2021 року, у незміненій за результатами апеляційного перегляду частині, та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 січня 2023 року залишено без змін.
Короткий зміст заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами
8.           У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Полтавського апеляційного суду від 09 січня 2023 року.
9.           На обґрунтування поданої заяви  ОСОБА_1  зазначив, що істотними для цієї справи обставинами, які не були і не могли бути відомі на час розгляду справи № 537/1118/20 в суді апеляційної інстанції, є фактичні обставини, встановлені у постанові про закриття кримінального провадження 
№ 12016170110001872 від 17 липня 2023 року. Скарга представника потерпілого (заявника) ОСОБА_2 - адвоката Гольдінова Ю. Л. на вказану постанову слідчого про закриття кримінального провадження була залишена без задоволення ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду                                 м. Кременчука по справі № 537/3682/23 від 14 листопада 2023 року та ухвалою Полтавського апеляційного суду від 17 січня 2024 року. Таким чином, фактично постанова слідчого про закриття кримінального провадження                                         № 12016170110001872 від 17 липня 2023 року, набрала законної сили 17 січня 2024 року.
10.        Заявник вказував, що суду не було відомо на час розгляду справи                       (09 січня 2023 року) про висновки досудового розслідування кримінального провадження, що доводи ОСОБА_2 про написання боргової розписки                                 від 27 жовтня 2016 року під тиском не підтверджені допустимими, достовірними доказами, а поведінка потерпілого вказує на його бажання уникнути необхідності повернення боргу.
11.        З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просив постанову апеляційного суду скасувати та постановити нову про задоволення його позову, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
12.        Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Полтавського апеляційного суду від 09 січня 2023 року за нововиявленими обставинами. Постанову Полтавського апеляційного суду від 09 січня 2023 року залишено в силі.
13.        Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими обставинами у розумінні вимог статті 423 ЦПК України. Обставини, на які посилається ОСОБА_1 як на підставу для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, не є тими обставинами, які могли б спростувати факти, покладені в основу судового рішення, вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення та не входять до предмета доказування.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та доводи особи, яка її подала
14.         26 вересня 2024 року  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат 
Самойленко М. О., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Полтавського апеляційного суду від 28 серпня 
2024 року, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
15.         Підставою касаційного оскарження ухвали Полтавського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року заявник зазначає порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права. Також посилається на неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах.
16.         У касаційній скарзі заявниквказує, що апеляційний суд не надав можливості йому та його представнику ОСОБА_3 прийняти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції на підставі заздалегідь порушеного клопотання та довести суду свої доводи та міркування, частина яких була викладена у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Стверджує, що апеляційним судом було незаконно відмовлено у доступі до правосуддя, допущено істотне порушення норм процесуального права, що унеможливило реалізацію учасниками судового процесу наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Зазначає, що його представником вживалися активні заходи щодо підключення до відеоконференції, зокрема адвокат Самойленко М. О. авторизувався на сайті ВКЗ 28 серпня 2024 року о 10:25:35, об 11:19:19, о 12:29:56, о 14:22:43 (приймав участь у судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку з Другим апеляційним адміністративним судом м. Харків), а увійшов до свого Електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» 28 серпня 2024 року об 09:47 год. Таким чином адвокат Самойленко М. О. зробив усе залежне від нього, щоб прийняти участь у судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку з апеляційним судом, але був проігнорований апеляційним судом.
17.         Заявник стверджує, що у постанові слідчого про закриття кримінального провадження № 12016170110001872 від 17 липня 2023 року, яка залишена в силі після перевірки судами першої та апеляційної інстанцій, зроблено висновки за результатами аналізу усіх доказів, які були здобуті у ході судового розслідування кримінального провадження, про те, що показання потерпілого ОСОБА_2 про написання боргової розписки від 27 жовтня 2016 року під тиском не підтверджуються допустимими доказами, а поведінка потерпілого вказує на його бажання уникнути необхідності повернення боргу. Наведені факти не були встановлені апеляційним судом і не могли бути відомі суду, як і не були відомі особі, яка звернулася із заявою, на час розгляду справи в апеляційному суді               09 січня 2023 року. Викладені обставини, встановлені слідчим у ході досудового розслідування справи за заявою ОСОБА_2 , за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
18.         Ухвалою Верховного Суду від 10 жовтня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі № 537/1118/20.
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
19.          У поданому відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4  посилається на те, що доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків апеляційного суду про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Полтавського апеляційного суду від 09 січня 2023 року. Апеляційний суд жодним чином не обмежив права скаржника у доступі до правосуддя, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
20.         23 жовтня 2016 року ОСОБА_2 , який працював водієм на ПП «Транзит-Сервіс», власником якого є ОСОБА_1 , завдав збитків підприємству внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), а сума, зазначена в розписці, майже співпадає із сумою матеріального збитку згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 12 січня 2017 року.
21.         Відповідно до розписки від 27 жовтня 2016 року ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 25 000, 00 євро, що еквівалентно 700 000, 00 грн, строком на                         12 місяців з дня написання цієї розписки. У розписці зазначено, що ОСОБА_2 зобов`язується повернути грошові кошти до 28 жовтня 2017 року.
22.          ОСОБА_2 стверджував, що боргова розписка написана для забезпечення повернення ним збитків, завданих підприємству ОСОБА_1 внаслідок ДТП. Вказував, що ОСОБА_1 вимагав у нього кошти, отже він звернувся до органів поліції.
23.         Кримінальне провадження, відкрите за заявою ОСОБА_2 та внесене до ЄРДР за № 1201670110001872 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 189 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 189 КК України, що підтверджується копією постанови заступника начальника СВ ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Новосельця Є. В. від 11 лютого 2021 року.
24.         Ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука 
від 09 грудня 2021 року скасовано постанову заступника начальника СВ ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Новосельця Є. В.                                від 11 лютого 2021 року про закриття кримінального провадження                                   за № 12016170110001872.
25.         Справа по суті розглядалася судами неодноразово.
26.         Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19 березня 2021 року у первісному позові відмовлено, зустрічний позов задоволено. Визнано недійсним договір позики від 27 жовтня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з часу його укладення. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
27.         Відмовляючи у задоволенні первісних позовних вимог та задовольняючи зустрічні позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зміст розписки не містить відомостей про передачу позивачем коштів та отримання їх відповідачем. ОСОБА_1 не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту передачі коштів відповідачу. Наявність у наданій позивачем розписці зобов`язань щодо повернення боргу у грошовій сумі не підтверджує факт укладення між сторонами договору позики, а також передання позивачем відповідачу коштів.
28.         Постановою Полтавського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області 
від 19 березня 2021 року скасовано, ухвалено нове судове рішення про задоволення первісного позову. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 27 жовтня 2016 року у розмірі 
25 000, 00 євро та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 
1 822, 60 євро. У зустрічному позові відмовлено. 
29.         Задовольняючи первісні позовні вимоги та відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що факт передачі коштів підтверджується борговою розпискою від 27 жовтня 2016 року, докази щодо повернення грошових коштів позичальником позикодавцю відсутні. У матеріалах справи відсутні переконливі докази на підтвердження того, що відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 вчинив неправомірні дії.
30.         Постановою Верховного Суду від 06 липня 2022 року постанову Полтавського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
31.         Скасовуючи постанову апеляційного суду та направляючи справу на новий апеляційний розгляд, суд касаційної інстанції вказав на те, що суд апеляційної інстанції не перевірив належним чином доводів ОСОБА_2 щодо написання розписки під психічним тиском та погрозами щодо нього з боку ОСОБА_1 , з яким він перебував у трудових відносинах, не надав належної оцінки усім обставинам і доказам у справі у їх сукупності.
32.         Верховний Суд зазначив, що сам факт закриття кримінального провадження не може бути безумовною підставою для відмови у позові, оскільки суд має дослідити та оцінити всі надані сторонами докази у справі, факт насильства не обов`язково має бути встановлений вироком суду, а його відсутність підтверджуватися постановою про закриття кримінального провадження.
33.         Верховний Суд також вказав, що суд апеляційної інстанції не надав належної правової оцінки доводам ОСОБА_2 щодо недекларування у 2016 році 
ОСОБА_1 , як депутатом, надання у борг коштів у розмірі 25 000, 00 євро, а обмежився висновком, що перевірка правильності заповнення декларації відповідно до статті 11 Закону України «Про запобігання корупції» належить до компетенції Національного агентства з питань запобігання корупції. Апеляційний суд не перевірив підстави зустрічного позову, чи дійсно боргова розписка написана з власної волі, чи надана суду розписка за своєю природою є підтвердженням укладання договору позики та отримання відповідачем від позивача коштів, тобто доводи про безгрошовість укладеного між сторонами правочину.
34.         Постановою Полтавського апеляційного суду від 09 січня 2023 року рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області 
від 09 березня 2021 року змінено в мотивувальній частині в редакції цієї постанови. В іншій частині вказане рішення залишено без змін.
35.         Апеляційний суд, змінюючи мотиви рішення суду першої інстанції, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення зустрічної позовної заяви, оскільки ОСОБА_2 мав право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти ним не були одержані від позикодавця ОСОБА_1 , боргова розписка мала іншу правову природу, правочин не був спрямований на реальне настання наслідків, обумовлених договором позики. 
36.         Залишаючи без задоволення вимоги ОСОБА_1 за первісним позовом, суд апеляційної інстанції вказав, що ним не доведено факту передачі грошових коштів ОСОБА_2 , а розписка була складена під психічним тиском та погрозами.
37.         Постановою Верховного Суду від 19 грудня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 березня 2021 року у незміненій за результатами апеляційного перегляду частині та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 січня 2023 року залишено без змін. 
38.         Постанова Верховного Суду мотивована тим, що ОСОБА_2 надав суду належні та допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, довів обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог. 
Позиція Верховного Суду
39.         Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
40.         Згідно з частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
41.         Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
42.         Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
43.         Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства (пункт 9 частини першої статті 129 Конституції України).
44.         Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. 
45.         Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 
2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19), пункти 7.4, 7.5). 
46.         Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17 (провадження № 14-41цс21), пункт 34.1.1). 
47.         Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення 
(постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі                   № 127/10129/17 (провадження № 14-549зц18), пункт 26). 
48.         Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17 (провадження № 14-549зц18), пункти 27, 28). 
49.         Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі PONOMARYOV v. UKRAINE, заява № 3236/03, § 40).
50.         Відмовляючи у задоволенні заяви   ОСОБА_1 про перегляд постанови Полтавського апеляційного суду від 09 січня 2023 року за нововиявленими обставинами, апеляційний суд, належним чином оцінивши доводи заявника, обґрунтовано виходив з того, що вказані ОСОБА_1 обставини не відносяться до нововиявлених, у розумінні статті 423 ЦПК України, і не є підставами для перегляду і скасування вищевказаної судового рішення по суті спору, а доводи заявника фактично зводяться до намагання здійснити переоцінку доказів, оцінених судом у процесі розгляду цієї справи.
51.         Посилання ОСОБА_1 на факт закриттяпостановою слідчого від 17 липня 2023 року кримінального провадження стосовно нього не спростовує висновків судів щодо правовідносин сторін.
52.         Скасовуючи постанову Полтавського апеляційного суду від 02 вересня 2021 року та передаючи справу на новий апеляційний розгляд, Верховний Суд у постанові від 06 липня 2022 року зробив відповідні висновки суду, які є обов`язковими для суду апеляційної інстанції під час нового розгляду справи (частина п`ята статті 411 ЦПК України).
53.         З урахуванням встановлених у цій справі, розгляд якої тривав з 2020 року, обставин, що факт закриття кримінального провадження не є істотною обставиною, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи по суті. Отже Верховний Суд погоджується з висновками апеляційного суду про відсутність передбачених статтею 423 ЦПК України підстав для перегляду постанови Полтавського апеляційного суду від 09 січня 2023 року за нововиявленими обставинами. 
54.         Слід зазначити, що ухвалою Полтавського апеляційного суду від 25 липня 2024 року справу № 537/1118/20 за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Полтавського апеляційного суду                        від 09 січня 2023 року призначено до судового розгляду на 25 серпня 2024 року об 11 год 20 хв.
55.         Сторони у справі через своїх представників реалізували право на подання заяв про розгляд справи в режимі відеоконференції в порядку 
статті 212 ЦПК України, про дату та час розгляду справи сторони були обізнані, що ними не заперечувалося.
56.         Відповідно до протоколу судового засідання від 28 серпня 2024 року об 11:21:58 год було відкрито сторінку конференції, об 11:23:47 год розпочато конференцію. Участь у справі в режимі відеоконференції брав представник 
ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , який був авторизований за КЕП об 11:24:24. Інші учасники справи не авторизувалися. 
57.         Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами (пункт 3 частини третьої статті 2 ЦПК України).
58.         Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку (частина п`ята статті 4 ЦПК України).
59.         Учасники справи мають право, зокрема: брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб (пункти 2, 3 частини першої статті 43 ЦПК України).
60.         Учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи (частини перша, друга                       статті 212 ЦПК України).
61.         Учасник справи, його представник бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», у порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (частина четверта статті 212 ЦПК України).
62.         Відповідно до пункту 45 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 
2021 року № 1845/0/15-21 (далі - Положення), інструкція користувача підсистеми відеоконференцзв`язку розробляється адміністратором ЄСІТС та розміщується на вебсторінці технічної підтримки користувачів ЄСІТС за вебадресою wiki.court.gov.ua.
63.         У відповідності до інструкції, розміщеної за посиланням (https://vkz.court.gov.ua/site/manual), учаснику по справі необхідно авторизуватисьна сайті відеоконферензв`язку vkz.court.gov.ua. В день судового засідання за 10 хвилин до початку слухання авторизуватися на сайті vkz.court.gov.ua, виконати перевірку обладнання та очікувати на запрошення. У випадку, якщо ви запізнилися і пропустили запрошення, необхідно перейти до розділу «Мої конференції» та натиснути кнопку увійти до конференції.
64.         У касаційній скарзі заявник зазначав, що його представник - адвокат Самойленко М. О. авторизувався на сайті ВКЗ 28 серпня 2024 року о 10:25:35,              об 11:19:19, о 12:29:56, о 14:22:43, що підтверджується відповіддю 
ДП «Інформаційні судові системи» від 10 вересня 2024 року № 4930/6/12-00-24.
65.         Окрім зазначеного, у вказаній відповіді зазначено, що підприємство не володіє інформацією щодо дати та часу виходу з профілю на сайті ВКЗ користувача ОСОБА_3 .
66.         Як зазначалося вище, судове засідання суду апеляційної інстанції розпочалося об 11:21:58 год, однак заявником не надано належних доказів, що ним було дотримано вимоги інструкції щодо авторизації на сайті ВКЗ за 10 хв до судового засідання, а відповідь, надана ДП «Інформаційні судові системи»                  від 10 вересня 2024 року містить відомості про те, що 28 серпня 2024 року користувачем ОСОБА_3 чотири рази здійснювалася авторизації на сайті ВКЗ.
67.         Разом з тим слід зазначити, що інший учасник справи, зміг безперешкодно авторизуватися та взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, а тому доводи касаційної скарги не можуть безспірно свідчити про те, що адвокат Самойленко М. О. здійснив своєчасно всі необхідні дії для того, щоб приймати участь у судовому засіданні в режимі ВКЗ.
68.        Враховуючи доводи касаційної скарги, наявну у протоколі судового засідання інформацію, відсутні достатні дані висновку, що апеляційний суд не забезпечив всім учасникам справи можливість прийняти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, а ОСОБА_1 перебував в умовах, які поставили його в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з його процесуальним опонентом.
69.        Слід також звернути увагу, що згідно з частиною п`ятою статті 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи,його представник, який подав відповідну заяву.
70.        Крім того, відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
71.        Тобто процесуальним законом суду апеляційної інстанції надано право розглянути справу за відсутності сторін, які належним чином повідомлені про розгляд справи, незалежно від причин їх неявки.
72.         Доцільно зазначити, що апеляційним судом надано оцінку доводам поданої заяви.
73.         Колегія суддів враховує, що не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
74.         Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
75.         Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскарженого судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 406, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.            Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Самойленко Михайло Олександрович, залишити без задоволення.
2.            Ухвалу Полтавського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                     Є. В. Синельников
 
                                                                                              О. М. Осіян
 
                                                                                              В. В. Шипович