УХВАЛА
08 листопада 2024 року
м. Київ
 
справа № 523/719/23
провадження № 61-12211ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Пархоменка П. І., суддів Гудими Д. А., Краснощокова Є. В. - розглянув заяву  ОСОБА_1  про відвід Суду від участі у розгляді справи 
за позовом  ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Одеській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення факту перебування у трудових відносинах та зобов`язання вчинити певні дії,
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 липня 2024 року, а також ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17 липня 2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 22 липня 2024 року про відмову в клопотаннях про призначення судової експертизи з економіки за власні кошти, протокольну ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 01 листопада 2023 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 22 липня 2024 року щодо відмови в клопотаннях про витребування «копій оригіналів» первинних документів суворої звітності,
постановив ухвалу про наступне:
1.            03 вересня 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач) подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2024 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 липня 2024 року (повний текст складено 05 серпня 2024 року), а також ухвали судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в клопотаннях про призначення судової експертизи з економіки за власні кошти і про відмову в клопотаннях про витребування «копій оригіналів» первинних документів суворої звітності у цивільній справі № 523/719/23.
2.            Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Пархоменка П. І. від 23 вересня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху, позивачу встановлено строк для усунення наявних у ній недоліків шляхом подання документа, що підтверджує доплату судового збору у розмірі 2 147,20 грн, або документів, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону; уточненої касаційної скарги із зазначенням в ній підстави (підстав) касаційного оскарження, передбаченої (передбачених) статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), з урахуванням роз`яснень, викладених в цій ухвалі, відомостей про наявність або відсутність у позивача електронного кабінету та чіткого переліку тих судових рішень, які оскаржуються; доказів надсилання іншим учасникам справи копій касаційної скарги разом з копіями доданих до неї матеріалів.
3.            04 жовтня 2024 року позивач подала до Верховного Суду заяву про усунення недоліків з доданими до неї матеріалами та уточнену касаційну скаргу, у якій зазначила підстави касаційного оскарження, передбачені статтею 389 ЦПК, відомості про наявність у неї електронного кабінету та перелік судових рішень, які вона оскаржує.
4.            Разом з тим, позивач не подала до Верховного Суду, зокрема, документ, що підтверджує доплату судового збору у розмірі 2 147,20 грн, або документів, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону. Натомість позивач стверджувала, що в суді першої інстанції вона заявляла одну немайнову вимогу (про встановлення факту перебування у трудових відносинах з 18 серпня 2017 року), з урахуванням заяви від 29 березня 2023 року про уточнення позовних вимог, а інша вимога була похідною від основної (про внесення виправлення у дійсну дату). Тому за подання касаційної скарги вона і сплатила лише 2 147,20 грн, на підтвердження чого подала до Верховного Суду платіжну інструкцію від 03 вересня 2024 року № 0.0.3859127178.1. Зазначила, що в суді апеляційної інстанції вона змушена була за подання апеляційної скарги сплатити судовий збір за дві немайнові вимоги задля пришвидшення розгляду справи з метою отримання можливості при необхідності оскаржити судові рішення до Європейського суду з прав людини. 
5.            Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Пархоменка П. І. від 31 жовтня 2024 року продовжено позивачу строк на усунення недоліків її касаційної скарги. Позивач мала подати до Верховного Суду документ про доплату судового збору у розмірі 2 147,20 грн та докази надсилання копій касаційної скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 ЦПК - до електронного кабінету або у паперовій формі листом з описом вкладення.
6.            08 листопада 2024 року позивач подала до Верховного Суду заяву про відвід Суду, яку обґрунтувала тим, що «вимагання» сплатити судовий збір за похідну позовну вимогу скоріш за все констатує його упередженість.
7.            Таким чином, позивач просить відвести Суд, висловлюючи сумніви щодо процесуальних дій судді-доповідача Пархоменка П. І. із залишення її касаційної скарги без руху, зокрема, з підстав недоплати судового збору за подання цієї скарги.
8.            Верховний Суд вважає, що підстав для відводу судді Пархоменка П. І. немає, а заява про його відвід є необґрунтованою.
9.            Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, рішення від 24 травня 1989 року, заява № 11/1987/134/188, § 48).
10.         Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у певній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (§ 46 вказаного рішення).
11.         Щодо суб`єктивного критерію, то немає підстав стверджувати, що суддя Пархоменко П. І. виявив особисту упередженість до позивача чи до розгляду справи № 523/719/23за її участі у провадженні № 61-12211ск24. Презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. Таких доказів щодо судді Верховного Суду Пархоменка П. І. немає. 
12.         Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним є те, чи можуть бути побоювання позивача щодо відсутності безсторонності у судді об`єктивно виправданими.
13.         Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:
(1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;
(2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;
(3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;
(4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;
(5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді (частина перша статті 36 ЦПК).
14.         Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (частина друга статті 36 ЦПК).
15.         Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК).
16.         23 вересня 2024 рокуВерховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Пархоменка П. І. ознайомився із касаційною скаргою позивача та постановив ухвалу про залишення цієї скарги без руху. Мотивував так:
-                   позивач за подання касаційної скарги не доплатила 2 147,20 грн судового збору;
-                   позивач у касаційній скарзі чітко не вказала підстави касаційного оскарження, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК;
-                   всупереч пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК позивач у касаційній скарзі не зазначила про наявність або відсутність у неї електронного кабінету;
-                   позивач не вказала конкретних дат, коли були постановлені ухвали, які вона оскаржує, та які саме суди їх постановили;
-                   до касаційної скарги не додано доказів надсилання копій цієї скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 ЦПК - до електронного кабінету або у паперовій формі листом з описом вкладення.
17.         31 жовтня 2024 року Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Пархоменка П. І. постановив ухвалу про продовження строку на усунення недоліків. Мотивував тим, що позивач не подала документ про доплату 2 147,20 грн судового збору або документів, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону, а також належних доказів надсилання іншим учасникам справи копій касаційної скарги разом з копіями доданих до неї матеріалів.
18.         Доводи позивача про відвід Суду по суті зводяться до її незгоди з ухвалами судді Пархоменка П. І. про залишення касаційної скарги без руху та про продовження строку на усунення недоліків. Тому згідно з об`єктивним критерієм оцінки безсторонності суду відсутні встановлені факти, які можуть ставити під сумнів безсторонність судді Пархоменка П. І., який, постановляючи 23 вересня 2024 року та 31 жовтня 2024 року ухвали, діяв згідно з вимогами ЦПК. Аргументи позивача щодо необхідності відводу Суду від участі у розгляді її справи не є об`єктивно виправданими.
19.         З огляду на викладене колегія суддів вважає необґрунтованою заяву позивача про відвід Суду. Тому відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК питання про відвід Суду слід передати на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК (див. пункт 15).
20.         Вимога передати справу на новий розподіл, наприклад, Голові Верховного Суду Кравченку С. І. не відповідає змісту статті 40 ЦПК.
Оцінивши аргументи заяви про відвід судді за суб`єктивним і об`єктивним критеріями визначення безсторонності суду, керуючись статтями 36, 37, 40, 260, 261 ЦПК, Суд 
УХВАЛИВ:
1.               Визнати необґрунтованою заяву ОСОБА_1  про відвід Суду від участі у розгляді справи № 523/719/23.
2.               Заяву  ОСОБА_1  про відвід Суду від участі у розгляді справи № 523/719/23 передати для вирішення судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                      П. І. Пархоменко
                 Д. А. Гудима 
                                                                                                           Є. В. Краснощоков