ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 жовтня 2024 року           справа №200/2708/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року (повне судове рішення складено 26 липня 2024 року) у справі № 200/2708/24 (суддя в І інстанції Михайлик А.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії,

                                                           УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - Управління), в якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення від 24.04.2024 № 057250003212;
зобов`язати призначити пенсію відповідно до статті 8 Закону України «Про престижність шахтарської праці» відповідно до заяви від 15.04.2024, зарахувавши до пільгового стажу роботи за списком № 1 повний робочий день гірником під землею періоди роботи згідно записів трудової книжки, а саме: з 01.06.1990 по 21.05.1994 навчання у гірничому технікумі; з 14.06.1994 по 26.07.1994 робота прохідником у шахті; з 26.07.1994 по 30.09.1998 навчання в університеті; з 01.02.1999 по 23.02.2002 робота гірником на шахті; з 26.02.2002 по 18.08.2008 праця гірником на шахті; з 26.08.2008 по 25.08.2020 праця гірником на шахті.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що під час розгляду пенсійним органом питання призначення пенсії йому безпідставно не зараховано до спеціального стажу періоди роботи, зайнятість на яких надає право  на призначення  пенсії на пільгових умовах. Позивач вважає, що в наданій ним трудовій книжці та доданих до заяви про призначення пенсії документах достатньо відомостей для врахування періодів його роботи до пільгового стажу.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову у призначенні пенсії 24.04.2024 № 057250003212
Зобов`язано Управління повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та зарахувати до пільгового стажу роботи періоди роботи з 01.09.1999 по 24.10.1999, з 26.06.2011, 12.11.2012, з 11.05.2013 по 12.05.2013,  з 01.01.2015 по 03.01.2015, з 01.01.2016 по 03.01.2016, з 21.03.2016 по 25.03.2016, 30.06.2016, 02.08.2016, 27.10.2016, 30.11.2016, з 01.01.2017 по 04.01.2017, з 01.01.2018 по 02.01.2018, 01.06.2019 та з 02.09.2019 по 25.08.2020.
У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги наголошує на правомірності рішення про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах.
Апелянт зазначає, що судом при винесені рішення не враховано, що за приписами статті 84 Кодексу законів про працю України, у випадках, передбачених статтею 25 Закону України «Про відпустки», працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.
Зауважує, що матеріали справи не містять доказів, що не зараховані відповідачем періоди перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати пов`язані з виробничою необхідністю.
Таким чином, висновок суду про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову у призначенні пенсії 24.04.2024 №057250003212 та зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням до пільгового стажу роботи періоди роботи з 01.09.1999 по 24.10.1999, з 26.06.2011, 12.11.2012, з 11.05.2013 по 12.05.2013, з 01.01.2015 по 03.01.2015, з 01.01.2016 по 03.01.2016, з 21.03.2016 по 25.03.2016, 30.06.2016, 02.08.2016, 27.10.2016, 30.11.2016, з 01.01.2017 по 04.01.2017, з 01.01.2018 по 02.01.2018, 01.06.2019 та з 02.09.2019 по 25.08.2020, є хибним.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з таких підстав.

ОСОБА_1 , 1975 р.н., 15.04.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до частини 3 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV).
Заяву позивача розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, що є відповідачем у справі.
24.04.2024 відповідачем  прийнято рішення № 057250003212 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи на підземних роботах.
В рішенні зазначено, що за доданими до заяви документами страховий та пільговий стаж позивача враховано повністю, страховий стаж позивача становить 52 роки 6 місяців 28 днів, стаж роботи на підземних роботах, який надає право на призначення пенсії незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 14 Закону № 1058-IV – 23 роки 11 місяців 5 днів, у т.ч. стаж на підземних роботах – 11 років 0 місяців 22 дні; стаж роботи на провідних професіях на підземних роботах – 10 років 4 місяці 12 днів (в пільговому обчисленні 12 років 10 місяців 12 днів).
Згідно з розрахунку стажу до рішення відповідач врахував до пільгового стажу:
1. із заявленого позивачем періоду навчання у технікумі з 01.06.1990 по 21.05.1994  до пільгового стажу не враховано періоди з 01.09.1990 по 23.05.1993, з 16.06.1993 по 12.12.1993, з 29.03.1994 по 21.05.1994, решта періодів (з 24.05.1993 по 15.06.1993, з 13.12.1993 по 28.03.1994) враховано до пільгового стажу на підставі записів книжки,  
2. період роботи позивача з 14.06.1994 по 26.07.1994 врахований до пільгового стажу повністю;
3. в межах заявленого позивачем періоду навчання у Донецькому державному технічному університеті з 26.07.1994 по 30.09.1998 відповідачем не враховано до пільгового стажу періоди з 27.07.1994 по 10.07.1995, з 30.08.1995 по 25.06.1996, з 01.08.1996 по 02.08.1996, з 01.09.1996 по 01.07.1997, з 01.10.1997 по 26.07.1998, а решту періодів (з 11.07.1995 по 29.08.1995, 26.06.1996 по 31.07.1996, з 03.08.1996 по 31.08.1996, з 02.07.1997 по 30.09.1997, з 27.07.1998 по 30.09.1998) враховано до пільгового стажу на підставі записів книжки,  
4. в межах заявленого періоду роботи з 01.02.1999 по 23.02.2002 до пільгового стажу не враховано періоди з 01.02.1999 по 21.02.1999 та з 01.09.1999 по 24.10.1999, решту періодів (з 22.02.1999 по 31.08.1999 та з 25.10.1999 по 23.02.2022) враховано до страхового стажу;
5. період роботи позивача з 26.02.2002 по 18.08.2008 врахований до пільгового стажу повністю;
6. в межах заявленого позивачем періоду з 26.08.2008 по 25.08.2020 не враховано до пільгового стажу періоди роботи позивача: 26.06.2011, 12.11.2012, з 11.05.2013 по 12.05.2013,  з 01.01.2015 по 03.01.2015, з 01.01.2016 по 03.01.2016, з 21.03.2016 по 25.03.2016, 30.06.2016, 02.08.2016, 27.10.2016, 30.11.2016, з 01.01.2017 по 04.01.2017, з 01.01.2018 по 02.01.2018, 01.06.2019 та з 02.09.2019 по 25.08.2020, решту періодів враховано до пільгового стажу.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.
Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволені позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом № 1058-IV.
Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом (стаття 8 Закону № 1058-IV).
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. 
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).
Згідно із ч.ч.1, 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що діяв до набрання чинності Законом № 1058-IV, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Згідно з пунктом  д) ч. 3 цієї статті до   стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до ст. 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за  списком № 1  та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за  списком № 2  виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого  абзацом першим  частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
Частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 N 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за N 1566/11846 (тут і далі – в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунку та поновлення  пенсії визначений Розділом 2 цього Порядку.
Підпунктом 2 пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). 
Згідно пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. 
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3 Порядку).
В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого  постановою  Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (надалі за текстом Порядок № 637), також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з п. 3 цього Порядку за  відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи  про періоди роботи,  для підтвердження трудового  стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові  рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками  про  їх  виконання та інші  документи, які  містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 8 цього порядку встановлено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
За п. 20 вказаного Порядку у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Щодо предмету апеляційного перегляду (тієї частини рішення суду першої інстанції, яка оскаржена).
Місцевий суд дійшов висновку про недоведення відповідачем правомірності неврахування до спеціального стажу періодів роботи позивача з 01.09.1999 по 24.10.1999, 26.06.2011, 12.11.2012, з 11.05.2013 по 12.05.2013, з 01.01.2015 по 03.01.2015, з 01.01.2016 по 03.01.2016, з 21.03.2016 по 25.03.2016, 30.06.2016, 02.08.2016, 27.10.2016, 30.11.2016, з 01.01.2017 по 04.01.2017, з 01.01.2018 по 02.01.2018, 01.06.2019 та з 02.09.2019 по 25.08.2020, зазначивши таке.
В оскаржуваному рішенні відповідач не визначив причин неповного врахування періодів роботи позивача у ДВАТ «Шахта 1-3 Новогродівська» та ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля». Втім, відповідно до записів № 17-20 трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 підтверджено зайнятість позивача за професією гірник (учень гірника) з повним робочим днем в ДВАТ «Шахта 1-3 Новогродівська» в період з 22.02.1999 по 23.02.2002, записами №  23-30 - за професією гірник (учень гірника) з повним робочим днем в шахті у ВП «Шахта Росія» (перейменовано в «Шахта Котляревська») ДП Селидіввугілля» в період з 26.08.2008 по 25.08.2020. Зайнятість позивача на роботах, що надають право на призначення пільгової пенсії у період з 22.02.1999 по 23.02.2002 та з 26.08.2008 по 25.08.2020, крім записів трудової книжки підтверджено довідками уточнюючими пільговий характер роботи (від ВП «Шахта 1-3 Новогродівська» ДП Селидіввугілля» № 26/170 від 12.04.2019 та від ВП «Шахта Котляревська» ДП «Селидіввугілля» б/н та дати), Індивідуальними відомостями про застраховану особу (форма ОК-5).   
З наданих сторонами судами документів встановлено, що відповідач не врахував до пільгового стажу періоди перебування позивача у безоплатній відпустці, про що зазначено в доданих до заяви про призначення позивачу пенсії довідках, уточнюючих пільговий характер роботи.
Втім, слід зазначити, що за приписами ст. 84 КЗпП України, у випадках, передбачених статтею 25 Закону України «Про відпустки», працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.
Згідно з ст. 4 Закону України «Про відпустки» відпустки без збереження заробітної плати є одним з видів відпусток.
Відповідно до статей 25 та 26 Закону України «Про відпустки» відпустки без збереження заробітної плати надаються в обов`язковому порядку або за згодою сторін.
Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 № 713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.
Такий висновок відповідає правовій позиції, наведений у постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі № 423/2860/16-а.
Матеріали справи не містять доказів, що не зараховані відповідачем періоди перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати не пов`язані з виробничою необхідністю.
Враховуючи висновки суду про необґрунтованість неврахування відповідачем певних періодів роботи до пільгового стажу роботи, пільговий стаж роботи позивача під час розгляду наданої ним заяви від 15.04.2024 визначений відповідачем із порушеннями, що свідчить про наявність підстав для скасування рішення відповідача від 24.04.2024 № 057250003212 про відмову в призначенні позивачу пенсії та задоволення позову в цій частині.
На підставі ст. 9 КАС України окружний суд вийшов за межі заявлених позивачем вимог та зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком та врахувати до пільгового стажу періоди роботи позивача з 01.09.1999 по 24.10.1999, 26.06.2011, 12.11.2012, з 11.05.2013 по 12.05.2013, з 01.01.2015 по 03.01.2015, з 01.01.2016 по 03.01.2016, з 21.03.2016 по 25.03.2016, 30.06.2016, 02.08.2016, 27.10.2016, 30.11.2016, з 01.01.2017 по 04.01.2017, з 01.01.2018 по 02.01.2018, 01.06.2019 та з 02.09.2019 по 25.08.2020.

Проте, з такими висновками місцевого суду не в повній мірі може погодитись судова колегія апеляційного суду.
Стосовно правомірності дій Управління, які полягали у не зарахуванні до пільгового стажу днів безоплатної відпустки.
Згідно зі ст. 26 Закону України від 15.11.1996 № 504/96-ВР «Про відпустки» (далі – Закон № 504/96-ВР) за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.
Як свідчить роз`яснення Міністерства соціальної політики України, наведене у листі від 08.02.2016  № 713/039/161-16, періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.
Це відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 19.03.2019 у справі № 295/8979/16-а.
Отже, позивач має право на зарахування до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, днів відпустки без збереження заробітної плати за умови що 1) вони пов`язані з виробничою необхідністю та 2) не більше 1 місяця в календарному році.
Водночас, належні та допустимі докази, які б підтверджували, що дні відпустки без збереження заробітної плати були пов`язані з виробничою необхідністю, як пенсійному органу, так і суду, надані не були.
Апеляційний суд зауважує, що в даному випадку подання відомостей, що дні відпустки без збереження заробітної плати були пов`язані з виробничою необхідністю, покладаються на працівника та роботодавця.
Не зарахування зазначених періодів обумовлено перебуванням у таких відпустках згідно довідки № 36/170 від 12.04.2019 шахти 1-3 Новогродівська та довідки шахти «Котляревська».
З огляду на викладене, підстав для зарахування днів знаходження у відпустках без збереження заробітної плати немає.

Крім того, суд першої інстанції зобов`язав відповідача врахувати до пільгового стажу період роботи позивача з 02.09.2019 по 25.08.2020.
Згідно трудової книжки, позивач працював з 02 серпня 2019 року по 25 вересня 2020 року учнем гірника поверхні, гірником 2 розряду на ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля» (записи 26-30).
В трудовій книжці відсутні відомості щодо роботи позивача протяґом цього періоду повний робочий день під землею, що є підставою для зарахування до пільгового стажу за Списком №1, хоча саме таку вимогу містить позовна заява.
Відсутні і уточнюючі довідки підприємства стосовно вказаного періоду роботи.
Отже, підстави для зарахування до пільгового стажу за Списком №1 періоду роботи позивача з 02.09.2019 по 25.08.2020, - відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на зазначене, місцевий суд дійшов хибного висновку, що позовні вимоги  підлягають частковому задоволенню. Підстав для скасування рішення відповідача від 24.04.2024 № 057250003212 про відмову в призначенні позивачу пенсії та задоволення позову у вказаній судом першої інстанції частині, - немає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду – скасуванню в частині задоволених позовних вимог.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
У зв`язку з відмовою позивачеві в задоволенні позовних вимог, понесені ним судові витрати йому не відшкодовуються. Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -          

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області – задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року у справі № 200/2708/24 – скасувати в частині задоволених позовних вимог.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про
визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову у призначенні пенсії 24.04.2024 № 057250003212,
зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та зарахувати до пільгового стажу роботи періоди роботи з 01.09.1999 по 24.10.1999, з 26.06.2011, 12.11.2012, з 11.05.2013 по 12.05.2013,  з 01.01.2015 по 03.01.2015, з 01.01.2016 по 03.01.2016, з 21.03.2016 по 25.03.2016, 30.06.2016, 02.08.2016, 27.10.2016, 30.11.2016, з 01.01.2017 по 04.01.2017, з 01.01.2018 по 02.01.2018, 01.06.2019 та з 02.09.2019 по 25.08.2020 – відмовити.
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року у справі № 200/2708/24 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 03 жовтня 2024 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                      І. В. Сіваченко

                                                                                          А. А. Блохін

                                                                                          Т. Г. Гаврищук