Номер провадження: 22-ц/813/3623/24 
Справа № 523/3217/23
Головуючий у першій інстанції Середа І.В.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2024 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.
                        за участю секретаря: Губар Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Середа І.В. 06 грудня 2023 року у м. Одеса, -
встановила:

У провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради та ОСОБА_2 , в якому позивачка просила суд визнати недійсними договори: №ТС-1236/20 від 02.12.2020 року; №ТС-411/22 від 24.10.2022 року; №ТС- 412/22 від 24.10.2022 року; №ТС-413/22 від 24.10.2022 року; №ТС-414/22 від 24.10.2022 року; №ТС-457/22 від 18.11.2022 року на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, переукладені між Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , посилаючись на те, що дані договори були укладені з її чоловіком ОСОБА_3 , який загинув внаслідок автокатастрофи, та у подальшому переукладені з відповідачкою – матір`ю загиблого, яка не отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, що є незаконним і порушує право позивачки на спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
16 листопада 2023 року до суду першої інстанції надійшло клопотання представника відповідача Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06.10.2023 року шляхом заборони фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 та Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради вчиняти будь-які дії, спрямовані на демонтаж тимчасових споруд, які розташовані на місцях, визначених договорами №ТС-1236/20 від 02.12.2020 року; ТС-411/22 від 24.10.2022 року; №ТС- 412/22 від 24.10.2022 року; №ТС-413/22 від 24.10.2022 року; №ТС- 414/22 від 24.10.2022 року; №ТС-457/22 від 18.11.2022 року.
Заява обґрунтована тим, що розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та елементів вуличної торгівлі в місті Одесі регулюється Правилами розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в м. Одесі, затвердженими рішенням Одеської міської ради від 09.10.2013 року № 3961-VI, п. 6.1 яких передбачає, що підставою для розміщення тимчасової споруди в межах м. Одеси є паспорт, який надається Департаментом архітектури та містобудування та договір з Уповноваженим органом, яким є заявник. Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради укладає договори з власниками (користувачами) тимчасових споруд на право тимчасового користування місцями для розташування ТС та елементів торгівлі, а також забезпечує повноту сплату за користування вказаними місцями власниками.
На сьогоднішній час строк дії договорів, які є предметом спору, окрім договору ТС-1236/20 від 02.12.2020 року, та паспортів прив`язки сплинув. Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 не зверталася до Управління із заявою щодо їх продовження чи укладення нових, внесення плати за користування місцями систематично порушувалися, у зв`язку із чим виникла заборгованість на суму 56790,61 грн., в тому числі за договором ТС-1236/20 в розмірі 9102 грн. 24 коп., тимчасові споруди не демонтовані суб`єктом господарювання.
Отже, відповідно до п. 1.4 Правил вони розміщені протиправно, що надало право Управлінню звернутися із приписом про їх демонтаж. Переміщення тимчасових споруд жодним чином не впливає на їх цілісність та цінність, оскільки вони влаштовуються без фундаменту і можуть вільно переміщатися у просторі.
Крім того, з урахуванням предмету позову, демонтаж цих споруд не може впливати у майбутньому на виконання рішення про визнання недійсними договорів на право тимчасового користування місцями. Тому заявник вважав, що підстав для вжиття даного заходу забезпечення позову немає.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06.12.2023 року у задоволенні клопотання представника Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про скасування заходів забезпечення позову було відмовлено.
Провадження у даній справі зупинено до набрання законної сили рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області у справі № 509/5847/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 (третя особа - Київська державна нотаріальна контора) про визнання права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності у порядку спадкування за законом, зняття з реєстрації об`єктів нерухомого майна, усунення перешкод у користуванні, стягнення втраченої вигоди, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 , про визнання спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності у порядку спадкування за законом.
В апеляційній скарзі представник Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради просить ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, та постановити в цій частині нове судове рішення, яким заяву про скасування заходів забезпечення позову задовольнити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам заяви про скасування заходів забезпечення позову.
Ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 06.12.2023 року в частині зупинення провадження у справі апелянтом не оскаржується, а відтак, підлягає перегляду у апеляційному порядку виключно у частині відмови у задоволенні клопотання представника Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради про скасування заходів забезпечення позову, 
Сторони про розгляд справи на 08.10.2024 року були сповіщені належним чином, у судове засідання не з`явились. 
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 були сповіщені за допомогою месенджера Viber на підставі Порядка надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року № 28.
Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради було сповіщено шляхом направлення судових повісток на офіційну електронну адресу.
Колегія суддів зазначає, що суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 5 ст. 14 ЦПК України).
08 червня 2024 року на адресу Одеського апеляційного суду від предстаника ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за відсутністю сторін.
Згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Регламентації інституту забезпечення позову в цивільному процесуальному праві присвячені ст. 149-159 ЦПК України.
Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (ст. 154 ЦПК України).
Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.
Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено ст. 158 ЦПК України, частинами першою, четвертою, дев`ятою якої передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. 
Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.
Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.
Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06.10.2023 року було вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 та Управлінню розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради вчиняти будь-які дії, спрямовані на демонтаж тимчасових споруд, які розташовані на місцях, визначених договорами №ТС-1236/20 від 02.12.2020 року; ТС-411/22 від 24.10.2022 року; №ТС- 412/22 від 24.10.2022 року; №ТС-413/22 від 24.10.2022 року; №ТС- 414/22 від 24.10.2022 року; №ТС-457/22 від 18.11.2022 року, укладеними між Управлінням розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .
Вирішуючи питання відповідності виду забезпечення позову, суд виходив з доведених позивачкою ризиків – здійснення відповідачами заходів щодо демонтажу тимчасових спору для здійснення підприємницької діяльності, а тому на цій стадії розгляду справи суд першої інстанції вважав виправданим визначити спосіб забезпечення цього позову, який запропонувала ОСОБА_1 , який не буде суттєво впливати на інтересах інших осіб.
Крім того, вищевказаний спосіб забезпечення позову є доцільним та співмірним із заявленими вимогами, оскільки його невжиття у майбутньому може призвести до істотного порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивачки, утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову у майбутньому, тощо.
Також, як вбачається з матеріалів справи між сторонами існує спір у справі № 509/5847/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 , третя особа: Київська державна нотаріальна контора про визнання права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності у порядку спадкування за законом, зняття з реєстрації об`єктів нерухомого майна, усунення перешкод у користуванні, стягнення втраченої вигоди, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_4 , про визнання спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності у порядку спадкування за законом з приводу права спадкування майна. 
Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.05.2023 року у справі № 509/5847/20 позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково, а позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє як в своїх інтересах так і в інтересах малолітньої ОСОБА_4 - задоволено.
Постановою Одеського апеляційного суду від 11.06.2024 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були задоволені частково.
Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.05.2023 року скасовано та постановлено нове рішення, яким:
Позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено частково.
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні нежитловими приміщеннями шляхом виселення залишені без розгляду.
Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє як в своїх інтересах так і в інтересах малолітньої ОСОБА_4 було задоволено частково.
Крім того, вказаним судовим рішенням було, зокрема, задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 щодо скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нерухоме майно за адресою: по АДРЕСА_1 , а ОСОБА_3 - за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 
В іншій частині позовних вимог первісного позивача та зустрічного позивача - відмовлено.
Таким чином, предметом даного спору є визначення право сторін на користування спірним майном, від якого буде залежати право на укладення договорів на право тимчасового користування місцями для розташування тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності.
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що оскільки даний спір не розглянутий судом, тому підстав для скасування заходів забезпечення позову не має.
Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. 
При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 06.12.2023 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстав для його скасування  немає.  
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу представника Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради – залишити без задоволення.
Ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 06 грудня 2023 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складений 25 жовтня 2024 року.

Головуючий                                                        С.О. Погорєлова

Судді                                                        А.П. Заїкін

                                                       О.М. Таварткіладзе