УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №285/5452/23 Головуючий у 1-й інст. Коцюба О. М. 
Номер провадження №33/4805/1251/24
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП         Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        20 листопада 2024 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Житомирського апеляційного суду Галацевич О.М., за участі захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , – ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Ковальчука Андрія Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 серпня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 серпня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
       Згідно з постановою судді місцевого суду ОСОБА_1 15.08.2023 о 21 год 22 хв, по вул Соборності, 2 в м Звягель Житомирської області керував автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду адвокат Ковальчук А.О., в інтересах  ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в діях його підзахисного складу адміністративного правопорушення, посилаючись на незаконність постанови, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. На його думку, судове рішення є необґрунтованим, а висновки суду не узгоджуються з критерієм доведеності вини поза розумним сумнівом. Зокрема, суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність в матеріалах справи доказів керування ОСОБА_1  транспортним засобом, його зупинки та порушення ним Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим усі вимоги працівників поліції та складені ними процесуальні документи не можуть бути належними та допустимими доказами у даній справі. Також, вказав на відсутність в матеріалах справи доказів наявності у ОСОБА_1  ознак будь-якого сп`яніння та відсутність законних підстав для його огляду. Окрім того, захисник вказав, що ознаки сп`яніння, зазначені в протоколі, відрізняються від ознак, вказаних в акті огляду, а зміст рапорта працівника поліції містить суперечності (в рапорті вказано, що особи перебувають у стані наркотичного сп`яніння, тоді як протокол складений за відмову у проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння; поліцейський вказує номерний знак НОМЕР_1 , а у рапорті АМ 2272). Звернув увагу, що відеозапис з бодікамери поліцейського не є безперервним, залучення працівниками свідків та відсторонення від керування здійснено у спосіб, що не відповідає вимогам закону, а протокол про адміністративне правопорушення  ОСОБА_1  не зачитувався, його не запитали чи буде він з ним ознайомлюватись.  
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відмові в проходженні огляду на стан сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №399378 від 15.08.2023, вбачається, що 15.08.2023 о 21 год 22 хв, по вул Соборності, 2 в м Звягель Житомирської області ОСОБА_1 керував автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя), від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.
Згідно вимог ч.1 ст.130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України підтверджується наявними у справі доказами, а саме:  протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №399378 від 15.08.2023 (а.с.2); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД №562854 від 15.08.2023 за ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.10); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.08.2023 (а.с.4); розпискою про роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП від 15.08.2023 (а.с.5); розпискою про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу від 15.08.2023 (а.с.6); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних приладів (а.с.8); розпискою підполковника ОСОБА_3 від 16.08.2023 (а.с.11); рапортом чергового-інспектора Звягельського РВП від 15.08.2023 про повідомлення зі служби 102, зі змісту якого вбачається, що 15.08.2023 о 21:22 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 15.08.2023 о 21:21 за адресою: м Новоград-Волинський, вул Невідома, на автомобілі фольксваген пассат чорного кольору днз  НОМЕР_2  їздять невідомі особи, які ймовірно перебувають в стані наркотичного сп`яніння (а.с.12); відеозаписом події (а.с.13).
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Доводи апеляційної скарги відносно того, що дії працівників поліції під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення були незаконними, спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції, яким об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 . Даний доказ є належним та допустимим, узгоджується з іншими матеріалами справи.
З відеозапису вбачається, що зупинка транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , відповідала вимогам п.3 ч.1 ст.35 Закону України «Про національну поліцію», оскільки була обумовлена викликом на лінію 102, що підтверджується відповідним рапортом від 15.08.2023 (а.с.12). Про причину зупинки водія було неодноразово проінформовано, а тому останній був зобов`язаний виконати вимоги п. 2.5 ПДР. Проте, ОСОБА_1 беззаперечно відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, як із застосуванням спеціальних технічних засобів, так і в закладі охорони здоров`я. При цьому у працівників поліції була обґрунтована підозра вважати, що ОСОБА_1 знаходиться у стані алкогольного сп`яніння, зважаючи на ознаки, озвучені водію. Також вбачається, що протокол про адміністративне правопорушення складався в присутності ОСОБА_1 та свідків, проте водій відмовився від отримання і підписання протоколу, як інших документів, наполягав щоб такі були направлені на адресу його місця проживання. Останнього відсторонено від керування транспортним засобом шляхом передачі автомобіля іншій особі. 
Наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності не викликають сумнівів щодо підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. 
Порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 та ст.266 КУпАП, які б могли бути підставою для визнання огляду на стан сп`яніння  ОСОБА_1 недійсним, працівниками поліції не допущено. 
Зазначені захисником у апеляційній скарзі недоліки, допущені при складанні протоколу, акту огляду, рапорту тощо, не є істотними і не роблять такі докази неналежними та недопустимими.
Інші доводи апеляційної скарги та пояснення захисника в суді апеляційної інстанції не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. 
З моменту події та по теперішній час, ОСОБА_1 та його захисник не зверталися зі скаргами щодо незаконності дій працівників поліції при складанні адміністративного протоколу. Тобто незаконність дій працівників поліції не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу. 
При розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст.245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Доводами апеляційної скарги висновків суду не спростовано.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд –

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Ковальчука Андрія Олександровича, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 09 серпня 2024 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Галацевич