КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 752/22132/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/12791/2024
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
30 жовтня 2024 року                                                                                           м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,
за участю секретаря судового засідання Гладкої І.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року у складі судді Шевченко Т.М.,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», треті особи: ОСОБА_2 , Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання припиненим правовідношення за кредитним договором,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
У жовтні 2023 року  ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ТОВ «Глобал Спліт» про визнання припиненим правовідношення за кредитним договором, в якому просив: визнати припиненим правовідношення за кредитним договором № 2.140/08 СК від 06 червня 2008 року, укладеним між ним та ПАТ «ВТБ Банк» з підстав виконання позичальником всіх прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором. 
 
Позов обґрунтовано тим, що 06 червня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ВТБ Банк» укладено кредитний договір № 2.140/08 СК, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти на споживчі потреби строком на три роки. При виконанні вказаного кредитного договору, у позивача виникли фінансові труднощі, у зв`язку із чим позичальник звернувся до банку із заявою про дострокове розірвання кредитного договору. 
 
Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 11 квітня 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за договором кредиту № 2.140/08 СК від 06 червня 2008 року у розмірі 221 355,63 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складало 1 769 295 грн 55 коп, комісію за обслуговування кредиту у розмірі 154 206 грн 87 коп, пеню за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків у розмірі, 3% річних від суми прострочення у розмірі 18 566 грн 17 коп, та 46 380 грн 57 коп згідно п. 7.2 договору про внесення змін № 3 до кредитного договору, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 3 433 грн 60 коп. 
 
Позивач зазначає, що повідомленням банку від 10 грудня 2013 року підтверджено повне погашення заборгованості за договором кредиту № 2.140/08 СК від 06 червня 2008 року. 
 
20 липня 2020 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» укладено договір №73-РБ про відступлення прав вимоги, за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором № 2.140/08 СК від 06 червня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «ВТБ Банк», перейшло до нового кредитора - ТОВ «Глобал Спліт». 
 
Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 11 серпня 2021 року видано ТОВ «Глобал Спліт» дублікат виконавчого листа згідно рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 11 квітня 2013 року та поновлено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання. 
 
13 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Матвійчук Н.Є. відкрито виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 2.140/08 СК від 06 червня 2008 року. 
 
Позивач вказує, що на виконання протоколу Правління ПАТ «ВТБ Банк» від 12 серпня 2013 №118, 06 грудня 2013 року з метою дострокового погашення заборгованості за кредитним договором позивач вніс на визначений банком рахунок грошові кошти у розмірі 547 110 грн, чим повністю виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 06 червня 2008 року. 
 
Позивач вказує, що ПАТ «ВТБ Банк», звернувшись у грудні 2013, до приватного нотаріуса Іваненко А.М., із повідомленням про зняття арешту та заборони відчуження у відповідності до Закону України «Про іпотеку», підтвердив повне погашення ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 2.140/08 СК від 06 червня 2008 року. При цьому, банк не поділяв заборгованість та основну та додаткову. 
 
За вказаних обставин, позивач вважає дії відповідача протиправними, зазначає, що останній не мав законного права на звернення до виконання виконавчого листа за рішенням суду, оскільки заборгованість за кредитним договором № 2.140/08 СК від 06 червня 2008 року погашена позивачем ще у грудні 2013 року, що визнано банком.
 
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення. 
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить  рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.
 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що отриманий ТОВ «Глобал Спліт» дублікат виконавчого документу не підлягає виконанню в зв`язку з повним виконанням зобов`язань перед ПАТ «ВТБ БАНК» шляхом повного погашення заборгованості за кредитним договором № 2.140/08-СК від 06 червня 2008 року.
 
Скаржник посилається на те, що надав до суду першої інстанції відповідне повідомлення банку від 10 грудня 2013 року за № 3771/300-2 адресоване приватному нотаріусу Дзержинського міського нотаріального округу Донецької області Іваненко А.М., відповідно до якого первісний кредитор звернувся з метою зняття заборони відчуження майна та вилучення запису з реєстру іпотек, так як виконання зобов`язань позичальником за кредитним договором № 2.140/08-СК від 06 червня 2008 року було забезпечено іпотечним договором № 2140/08-ДИ від 06 червня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Дзержинського міського нотаріального округу Донецької області Іваненко А.М. та зареєстрованим в реєстрі за № 2573.
 
Вказує, що до жовтня 2021 року виконавчих проваджень по примусовому виконанню рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 11 квітня 2013 року про стягнення суми заборгованості за кредитним договором № 2.140/08-СК від 06 червня 2008 року не відкривалось, що можна розцінювати про відсутність заборгованості перед ПАТ «ВТБ БАНК» за кредитним договором № 2.140/08-СК від 06 червня 2008 року і відповідно у банку не існувало підстав звертатись до органів з примусового виконання рішення з метою стягнення з нього на свою користь заборгованості.
 
Окрім того звертає увагу суду на те, що відповідач по справі не надав суду обґрунтованих пояснень з приводу свого звернення до нотаріуса 10 грудня 2013 року, адже надання будь-яких дозволів на реалізацію заставного майна законодавством не передбачено. 
 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ТОВ «Глобал Спліт», просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року залишити без змін. 
 
Позивач та третя особа в судове засідання не з`явилися про розгляд справи, повідомлялися у встановленому законом порядку, з огляду на що колегія суддів вважає за доцільне розглядати справу за їх відсутності.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення адвоката Петренка М.О. в інтересах ТОВ «Глобал Спліт», який просилив апеляційну скаргу залишити без задоволення, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
 
Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає в повній мірі.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
 
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України -кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Частина 1 ст. 13 ЦПК України вказує, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
 
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
 
Згідно ст. 129 Конституції України, ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
 
Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
 
Згідно частини першої-другої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
 
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).
 
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України).
 
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).
 
За загальними умовами виконання зобов`язання, що визначені частиною 1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
 
Згідно частини 1 статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
 
Зміст поняття належного виконання зобов`язання визначений у статті 526 ЦК України, згідно положень якої зобов`язання має бути виконане відповідно до умов договору, на основі якого воно виникло, вимог Цивільного кодексу та інших актів законодавства (законів, підзаконних актів).
 
Як убачається зі справи, 06 серпня 2008 року між ВАТ "ВТБ Банк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2.140/08-СК, за умовами якого кредитора на умовах цього договору надає позичальнику кредит у вигляді строкового кредиту, а позичальник зобов`язується належним чином використати, повернути кредитору суму кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі, а також виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. Сума кредиту - 480 000 доларів США, термін повернення кредиту до 03.06.2011 року включно, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17 % річних (а. с. 12-21 т.1).
 
01  вересня 2009 року між ВАТ "ВТБ Банк" та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін № 1 до кредитного договору № 2.140/08-СК від 06 серпня 2008 року, яким внесено зміни до розділу 3 "Порядок сплати процентів за користування кредитом та погашення кредиту" кредитного договору (а.с. 26-35 т.1).
 
25 лютого 2011 року між ВАТ "ВТБ Банк" та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін № 3 до кредитного договору № 2.140/08-СК від 06 серпня 2008 року, яким кредитний договір викладено у новій редакції (а.с. 36-45 т.1).
 
12 вересня 2011 року ПАТ "ВТБ Банк" та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін № 3 до кредитного договору № 2.140/08-СК від 06 серпня 2008 року, яким внесено зміни до розділу 3 "Умови та порядок кредитування", розділу 4 "Порядок сплати процентів за користування кредитом та погашення кредиту" кредитного договору (а.с. 46-47 т.1).
 
06 червня 2008 року між ВАТ "ВТБ Банк" та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Дзержинського міського нотаріального округу Донецької області за реєстровим номером 2573, за умовами якого в забезпечення виконання вимог за кредитним договором № 2.140/08-СК від 06 серпня 2008 року ОСОБА_1 передано в іпотеку банку: нежитлове приміщення - магазин № НОМЕР_1 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 54-55 т.1).
 
Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 11 квітня 2013 року, постановленим у цивільній справі № 2/225/15/2013 за позовом ПАТ "ВТБ Банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості, позовні вимоги ПАТ "ВТБ Банк" задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь ПАТ "ВТБ Банк" заборгованість за договором кредиту № 2.140/08 СК від 06 червня 2008 року у розмірі 221 355,63 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складало 1 769 295 грн 55 коп комісію за обслуговування кредиту у розмірі 154 206 грн 87 коп пеню за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків у розмірі, 3 % річних від суми прострочення у розмірі 18 566 грн 17 коп та 46 380 грн 57 коп згідно п. 7.2 Договору про внесення змін № 3 до кредитного договору, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 3433 грн 60 коп (а.с. 48-51 т.1).
 
Крім того районним судом встановлено, що на підставі ухвали Дзержинського міського суду Донецької області від 11 серпня 2021 року судом видано дублікат виконавчого листа у справі № 2/225/15/2013 від 30 серпня 2021 року про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь ПАТ ВТБ Банк заборгованості за договором кредиту № 2.140/08 СК від 06 червня 2008 року у розмірі 221 355,63 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складало 1 769 295 грн 55 коп комісію за обслуговування кредиту у розмірі 154 206 грн 87 коп пеню за несвоєчасну сплату кредиту та відсотків у розмірі, 3 % річних від суми прострочення у розмірі 18 566 грн 17 коп та 46 380 грн 57 коп згідно п. 7.2 Договору про внесення змін № 3 до кредитного договору, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 3433 грн 60 коп.
 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. від 13 жовтня 2021 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 відносно ОСОБА_1 з примусового виконання дубліката виконавчого листа № 0512/3010/2012 від 30 серпня 2021 року, виданого Дзержинським міським судом Донецької області (а.с. 88 т.1).
 
Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_6 дійсно здійснював часткове погашення заборгованості за кредитним договором в частині погашення тіла кредиту, в той же час доказів повної сплати кредитного зобов`язання, розмір якого встановлений судовим рішенням, позивачем до справи не долучено. Так само, матеріали справи не містять довідку про закриття/повне погашення кредиту за кредитним договором від 06 червня 2008 року № 2.140/08-СК, видану уповноваженою на те особою банку.
 
З таким висновком районного суду апеляційна інстанція погоджується.
 
Зі справи убачається, що позивач заявляючи свої вимоги, вказував, що правовідносини за кредитним договором № 2.140/08-СК від 06 червня 2008 року припинено у зв`язку із виконання позичальником всіх прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором. 
 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України)
 
За правилами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
 
При цьому, як суду першої інстанції так і апеляційному суду, позивачем не надано жодного належного доказу, який підтверджує виконання ним умов кредитного договору у повному обсязі (довідки про погашення кредитного договору, платіжних документів про сплату заборгованості в розмірі який був визначений рішенням суду).
 
29 серпня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ "ВТБ Банк" із заявою, в якій погодився із запропонованими  рішенням кредитного комітету умовами про регулюванняпроблемної заборгованості по простроченому проблемному кредиту та зобов`язався внести суму врегулювання проблемної заборгованості у розмірі 650 000 грн до 15 жовтня 2013 року  відповідно (а.с. 142 т.1).
 
Між тим, доказів виконання  рішення кредитного комітету ОСОБА_1 до справи не долучено.
 
Відповідно до витягу з протоколу засідання Правління ПАТ "ВТБ Банк" № 178 від 20 листопада 2013 року, за результатами засідання ухвалено рішення про надання дозволу на добровільну реалізацію заставленого майна, що виступає забезпеченням за кредитним договором від 06 червня 2008 року № 2.140/08-СК, укладеним між банком та ОСОБА_1 Добровільну реалізацію нежитлового приміщення, загальною площею 2108,5 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , здійснити за ціною не менше актуалізованої ліквідаційної вартості предмета забезпечення, визначеної Управлінням оцінки та моніторингу застав, а саме - не менше 547 110 грн.
 
Одночасно правлінням було прийнято рішення про погоджено відступлення банком новому кредитору права грошових вимог у розмірі гривневого еквіваленту за офіційним курсом НБУ (на залишок заборгованості на час підписання договору) за кредитним договором від 06 серпня 2008 року № 2.140/08-СК, після добровільної реалізації заставного майна (а.с. 99-102 т.1).
 
Отже, рішенням правління банком було погоджено добровільну реалізацію ОСОБА_1 заставного майна, проте  списання залишку заборгованості за кредитним договором, не надавалося. 
 
Згідно листа директора відділення «Донецька регіональна дирекція» ПАТ "ВТБ Банк" від 10 грудня 2013 року № 3771/300-2, адресованого на ім`я приватного нотаріуса Дзержинського міського нотаріального округу у Донецькій області Іваненко А.М.,  приватному нотаріусу рекомендовано  зняти заборону відчуження майна, вилучити запис з реєстру іпотек, що належать позивачу (а.с. 61 т.1).
 
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про невизнання належним доказом виконання позивачем перед банком зобов`язань інформацію, яка міститься у вказаному листі, остільки, за його змістом, вона стосувалася в розрізі відчуження іпотечного  майна, яке було ОСОБА_1 добровільно реалізовано.
 
Належних та безспірних доказів виконання позивачем кредитних зобов`язань до справи не долучено.
      
Як свідчить зміст договір № 73-РБ про відступлення права вимоги від 20 липня 2020року з додатком до нього,  укладеному між  АТ «ВТБ Банк » та  ТОВ «Глобал спліт» банком на користь відповідача було відступлено право вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 у сумі 154 206 грн 87 коп. (а.с.189-195).
 
Установлено, що указаний договір в частині відступлення банком на користь ТОВ «Глобал спліт» боргу позивача є чинним, його недійсним не визнано, а тому у відповідності до вимог ст. 204 ЦК України, якою передбачено презумпцію  правомірності правочину,  договір підлягає  виконанню.
 
За таких обставин  апеляційний суд  визнає  необґрунтованими  посилання апеляційної скарги ОСОБА_1 про виконання ним зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі,  остільки такі твердження  жодними належними та безспірними доказами не підтверджено та фактично є припущенням.
 
Також, варто зазначити, що скаржником не наведено жодних нових обставин та не вказано жодного порушення чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.
 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
 
Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що висновок Голосіївського районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року про відмову ОСОБА_6 у задоволенні позову є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам закону.
 
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року без змін.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року залишити без змін.
 
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.
 
Повне судове рішення складено 07 листопада 2024 року.
 
Суддя-доповідач:

Судді: