ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

25 жовтня 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/2238/24
Головуючий у першій інстанції – Ченцова С. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1399/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.
суддів:  Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,
із секретарем – Піцан В.М.,
учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20 серпня 2024 року (місце ухвалення – м. Чернігів, дата складання повного тексту – 20.10.2024) за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з матір`ю, 
                                      В С Т А Н О В И В :
У березні 2024 року представник ОСОБА_1 – адвокат Ільченко А.П. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з матір`ю. У позові позивачка просить визначити місце проживання малолітньої особи – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем реєстрації або місцем фактичного проживання ОСОБА_1 .
У серпні 2024 року представник ОСОБА_1 – адвокат Ільченко А.П. подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив зобов`язати Службу у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації надати суду письмовий висновок щодо доцільності (або недоцільності) визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем реєстрації або місцем фактичного проживання ОСОБА_1 .
В обґрунтування заяви посилався на те, що 28.05.2024 представник позивачки звертався до Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про складання письмового висновку щодо участі ОСОБА_1 у вихованні та утриманні її доньки ОСОБА_3 , проте станом на час подання заяви про забезпечення позову – 20.08.2024, він не отримав відповіді. Звернувшись 19.08.2024 особисто йому було повідомлено, що служба не має повноважень складати висновок щодо проживання дитини у зв`язку з відсутністю дитини на території України, що, на думку заявника, є порушенням посадовими особами служби Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866.
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20.08.2024 у задоволенні заяви представника позивача – адвоката Ільченка А.П. про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції посилався, що ухвалою місцевого суду від 30.04.2024 закрито підготовче провадження у справі та зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду представник ОСОБА_1 – адвокат Ільченко А.П. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 20.08.2024 та зобов`язати орган опіки та піклування Службу у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації надати суду письмовий висновок щодо доцільності (або недоцільності) визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем реєстрації або місцем фактичного проживання ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі посилається на неправильність установлення обставин, які мають значення для справи внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації в порушення норм Сімейного кодексу України та норм Постанови КМУ від 24.09.2008 № 866 належним чином не виконує своїх обов`язків щодо надання висновку щодо доцільності (або недоцільності) визначення місця проживання дитини та повідомила суд листом про не надання вказаного висновку.
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України  учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду подано не було.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового процесу, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що 08.03.2024 через систему «Електронний суд»  представник ОСОБА_1 – адвокат Ільченко А.П. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини з матір`ю. У позові позивачка просить визначити місце проживання малолітньої особи – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем реєстрації або місцем фактичного проживання ОСОБА_1 (а.с. 1-3).
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.04.2024 закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.05.2024 о 12 годині в приміщенні Новозаводського районного суду м. Чернігова (а.с. 71-73).
Залучено до участі у справі в якості третьої особи Службу у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації. 
Зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Зобов`язано Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надати у строк до 30.05.2024 відомості щодо перетину державного кордону України громадянкою України та країну перебування, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
16.05.2024 до суду першої інстанції надійшли відомості від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України (а.с. 81), 12.07.2024 поштовою кореспонденцією на адресу суду першої інстанції надійшло письмове повідомлення від Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації щодо вирішення даного спору (а.с. 115).
16.08.2024 через систему «Електронний суд» до місцевого суду від представника ОСОБА_1 – адвоката Ільченко А.П. надійшла заява про забезпечення позову, в якій просив зобов`язати Службу у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації надати суду письмовий висновок щодо доцільності (або недоцільності) визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем реєстрації або місцем фактичного проживання ОСОБА_1 (а.с. 121-122).
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки ухвалою місцевого суду від 30.04.2024 закрито підготовче провадження у справі та зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам чинного законодавства, враховуючи наступне.
Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема,  встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.
Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» № 9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення  виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність передбачених законом підстав для задоволення поданої заяви про забезпечення позову, з огляду на те, що по суті така заява є не забезпеченням позову.
Вбачається, що ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.04.2024 зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації подати до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (а.с. 71-73).
Проте після прийняття постанови ОП КЦС ВС від 11.12.2023 у справі № 523/19706/19 згідно якого висновок органу опіки та піклування є одним із доказів у справі і сама собою його відсутність не може бути безумовною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог та вирішення справи по суті.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч. 6-9 ст. 84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали. У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.
З врахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги, щодо неправильності установлення обставин, які мають значення для справи внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, як і посилання, що Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації в порушення норм Сімейного кодексу України та норм Постанови КМУ від 24.09.2008 № 866 належним чином не виконує своїх обов`язків щодо надання висновку щодо доцільності (або недоцільності) визначення місця проживання дитини  про що повідомила суд листом.
Інші доводи апеляційної скарги не містять передбачених підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.
Ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                     П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20 серпня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення у повному обсязі складено 30.10.2024.
Головуючий                                                         Судді: