ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4941/24 Справа № 210/3955/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В. Є. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста  О. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року                                                                 м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді  Корчистої О.І.
суддів:  Агєєва О.В., Зубакової В.П.,
за участю секретаря  Бортник В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг цивільну справу № 210/3955/23 за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
за апеляційними скаргами ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Гливук Марина Іванівна, та ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Страх Вадим Олегович,  
на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2023 року,

встановив:

У липні 2023 року Акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивований тим, що 21 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № ML-311/171/2008, згідно з яким боржник отримав у банку кредит в розмірі 26 000 дол. США з цільовим використанням - придбання нерухомого майна.
На виконання умов договору між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений договір поруки № SR-311/171/2008/1 від 21 серпня 2008 року та між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений договір поруки № SR-311/171/2008/2 від 21 серпня 2008 року, за якими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов`язались відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 його боргових зобов`язань за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов`язань.
Банк належним чином виконав свої зобов`язання, надавши ОСОБА_1 кредит, натомість, ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором не виконав, у зв`язку з чим, станом 14 квітня 2023 року, виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 626 804,24 грн.
На підставі наведеного вище позивач просив суд стягнути солідарно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-311/171/2008 від 21 серпня 2008 року в розмірі 626 804,24 грн, яка за траншем №1 складається з 248 131,34 грн - суми заборгованості по кредиту; 29 225,95 грн - сума заборгованості по відсоткам. За траншем № 2 складається з 348 990,26 грн - суми заборгованості по кредиту; 456,69 грн - суми заборгованості по відсоткам.
Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2023 року, в якому виправлено описку ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2024 року, позов задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за Кредитним договором МL-311/171/2008 від 21 серпня 2008 року в розмірі 626 804 грн 24 коп, яка складається з: за траншем № 1: 248 131 грн 34 коп - сума заборгованості по кредиту; 29 225 грн 95 коп - сума заборгованості по відсоткам; за траншем №2: 348 990 грн 26 коп - сума заборгованості по кредиту; 456 грн 69 коп - сума заборгованості по відсоткам.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» судовий збір в розмірі 3 134 грн 02 коп, з ОСОБА_2 на користь АТ «ОТП Банк» судовий збір в розмірі 3 134 грн 02 коп та з ОСОБА_3 на користь АТ «ОТП Банк» судовий збір в розмірі 3 134 грн 02 коп.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Гливук М.І.,  посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог позивача до ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні вказаних позовних вимог відмовити.
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що відповідно до норм чинного законодавства вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням, якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами.
У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.
Пред`явленням вимоги до поручителя є як направлення, або ж вручення йому вимоги про погашення боргу, так і пред`явлення до нього позову. При цьому в разі пред`явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.
При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов`язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов`язань не може розглядатись як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст.252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Зауважує на тому, що позивачем не пред`являлась вимога про повернення заборгованості за кредитним договором до поручителя або ж позичальника, тому банком пропущено строк пред`явлення позову до поручителя. 
Також зауважує на тому, що банком не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором, оскільки не надано виписку за картковим рахунком боржника.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Страх В.О.,  посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати в частині задоволення позовних вимог позивача до ОСОБА_3 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні вказаних позовних вимог відмовити.
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що відповідно п. 3 договору поруки, укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 , у випадку невиконання боржником боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, здійснити виконання боргових зобов`язань в повному обсязі, заявленому кредитором, протягом трьох банківських днів з дат отримання відповідної письмової вимоги кредитора. Така вимога вважається отриманою поручителем, якщо кредитор надіслав її поштою за адресою, вказаною в договорі. 
Таким чином, у разі прострочення виконання зобов`язання, банк мав право достроково вимагати коштів. Однак, протягом шестимісячного строку не звернувся до суду з позовом до поручителя, а відтак, в силу ч.4 ст.559 ЦК України, зобов`язання за договором поруки припинились.
Також апелянт посилається на збільшення її відповідальності за договором поруки.
У відзивах на апеляційні скарги позивач АТ «ОТП Банк» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на переконання представника позивача, апеляційні скарги залишити без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, за наступних підстав.
Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.
Судом першої інстанції встановлено, що 21 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений Кредитний договір № ML-311/171/2008, за умовами якого боржник отримав у банку кредит в розмірі 26 000 дол. США з цільовим використанням - придбання нерухомого майна. (а.с.10-17)
Згідно п. 4 Кредитного договору та п. 1.1 Частини № 2 Кредитного договору Банк надає позичальнику кредит в розмірі та валюті, визначених у частині № 1 цього Договору, а позичальник приймає кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом та виконати інші зобов`язання, як вони визначені у цьому Договорі. (а.с.17)
Згідно з п. 3 Частини № 1 Кредитного договору проценти за користування Кредитом розраховуються Банком на основі плаваючої процентної ставки.
Відповідно п. 1.5.1 Частини № 2 Кредитного договору повернення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок, якщо інше не передбачено цим договором. (а.с.13)
До Кредитного договору неодноразово укладалися додаткові договори.
Так, 30 травня 2016 року між банком та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір № 7 до Кредитного договору № ML-311/171/2008 від 21 серпня 2008 року (а.с. 55-60), відповідно якого сторони домовились внести зміни та доповнення в Кредитний договір наступного змісту: в порядку, передбаченому цим Додатковим договором, Банк надав позичальнику кредит у розмірі та валюті кредиту, визначених цим Додатковим договором, а позичальник приймає кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені у цьому Додатковому договорі та Кредитному договорі.
Викладено термін «Розмір Кредиту та Валюта Кредиту»: - Кредит -1 - 350 375,15 гривень. Кредит - 2 - 350 375,14 гривень. «Цільове використання кредиту» - Зміна валюти Боргових зобов`язань шляхом направлення кредитних коштів на погашення Боргових зобов`язань за Кредитним договором. «Річна база нарахування процентів»: - 365 календарних днів; «Дата остаточного повернення Кредиту»: - «21 серпня 2028 року»».
П. 2.1.2.1. погоджено, що повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати Позичальником по Кредиту Ануїтетних Платежів. Ануїтетні платежі - сума Кредиту-1 та процентів щомісяця погашається рівними частинами протягом всього строку дії Кредитного договору. Платежі, що зменшуються: - Щомісячне погашення Кредиту-1 відбувається рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по Кредиту. Платежі з відстроченням сплати тіла Кредиту: Щомісяця сплачуються лише проценти за користування Кредитом-2, які нараховуються на залишок суми Кредиту-2, а при настанні Дати остаточного повернення Кредиту Позичальник зобов`язаний повернути Банку повну суму Кредиту-2 та всі нараховані проценти. Сума Кредиту-2, що підлягає сплаті, зазначається в Графіку Платежів.
Відповідно п. 2.1.3 Додаткового договору №7 від 30 травня 2016 року до Кредитного договору № МL-311/171/2008 від 21 серпня 2008 року, сторони домовились, що з 30 травня 2016 року до 22 травня 2017 року (включно) за користування Кредитом-1 Позичальник зобов`язаний сплатити Банку проценти, які будуть розраховуватись на підставі Фіксованої процентної ставки та в розмірі 4,5 % річних.
Пунктом 3.1 вказаного договору погоджено, що з 23травня 2017 року по 22 травня 2019 року (включно) за користування Кредитом-1 Позичальник зобов`язаний сплатити Банку проценти, які будуть розраховуватись на підставі Фіксованої процентної ставки та в розмірі 13,51 % річних.
На період з 23 травня 2019 року до повного виконання боргових зобов`язань за користування Кредитом-1 для розрахунку процентів буде використовуватись Плаваюча процентна ставка та в наступному розмірі: Фіксований процент 1% річних + UIRD.
Крім того, з метою забезпечення виконання боржником умов кредитного договору, між  ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений договір поруки № SR-311/171/2008/1 від 21серпня 2008 року (а.с.70-71) та між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений договір поруки № SR-311/171/2008/2 від 21 серпня 2008 року (а.с.72-73), відповідно до умов яких ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов`язались відповідати за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 його боргових зобов`язань за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов`язань.
Позивач з поручителями неодноразово укладали додаткові договори.
В останнє, 30 травня 2016 року був укладений додатковий договір до договору поруки № SR-311/171/2008/1 від 21 серпня 2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ОТП Банк» та додатковий договір до договору поруки № SR-311/171/2008/2 від 21 серпня 2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ «ОТП Банк».
Відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим, станом на 14 квітня 2023 року у нього утворилась заборгованість: - за траншем №1: 248 131,34 грн – сума заборгованості по кредиту; 29225,95 гривень – сума заборгованості по відсоткам; за траншем №2: 348 990,26 грн – сума заборгованості по кредиту; 456,69 грн– сума заборгованості по відсоткам.
З метою позасудового врегулювання спору, банком на адресу ОСОБА_1 було направлено досудову вимогу № 85-1-73-1-3/197 від 31 травня 2023 року про повне погашення заборгованості за Кредитним договором, що підтверджується описами вкладення до цінного листа та чеком про оплату поштових послуг за пересилання, однак заборгованість не погашена, сума кредиту та відсотків не сплачена.
Відповідно до умов Статуту, погодженого Національним Банком України 27 червня 2023 року, затвердженого рішенням Акціонера № 90 від 28 квітня 2023 року, Акціонерне товариство «ОТП Банк» є правонаступником усіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обов`язків Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником всіх прав та обов`язків Акціонерного комерційного банку «Райффайзенбанк Україна» (а.с.102-111).
Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, позивач посилався на неналежне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором та наявність заборгованості за вказаним договором.
Суд першої інстанції, встановивши, що ОСОБА_1 належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, дійшов висновку про наявність правових підстав для солідарного стягнення вказаної заборгованості з відповідачів. 
Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Частиною 1 статті 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).
Відповідно частини 2 статті 555 ЦК України поручитель має право висунути проти вимоги кредитора заперечення, які міг би висунути сам боржник, за умови, що ці заперечення не пов`язані з особою боржника. Поручитель має право висунути ці заперечення також у разі, якщо боржник відмовився від них або визнав свій борг.
З огляду на викладене поручитель хоч і пов`язаний з боржником певними зобов`язальними відносинами, але є самостійним суб`єктом у відносинах з кредитором.
Згідно з частиною 4 статті 559 ЦК України в редакції, чинній на час укладення договору поруки, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.
Відповідно частини 1 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).
Необхідно звернути увагу, що умови договору про дію поруки до повного виконання зобов`язань боржника не свідчать, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
З аналізу частини 4 статті 559 ЦК України можна зробити висновок, що строк поруки відноситься до преклюзивних, це строк існування самого зобов`язання поруки, а застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою, як видом забезпечення зобов`язання. Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.
Разом з тим, якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
Оскільки відповідно статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.
Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
Оскільки угодою передбачено сплату періодичних платежів, а за договором поруки поручителі відповідають за зобов`язаннями згідно з угодою перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення вимог до поручителя.
Тобто, якщо до вимог, заявлених до боржника, застосовується загальний строк давності, передбачений статтею 257 ЦК України, то до вимог, заявлених до поручителя, вказаний строк обмежується строком дії поруки відповідно ч. 4 ст. 559 ЦК України.
Разом з тим, правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителів за невиконання боржником окремих зобов`язань за угодою до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань.
З огляду на положення другого речення частини 4 статті 559 ЦК України можна зробити висновок, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами).
У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.
Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18), в якій підтримала правову позицію Верховного Суду України, викладену у постановах від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16.
Судова практика про застосування частини 4 статі 559 ЦК України є послідовною та сталою.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі №2-1268/11 (провадження № 14-2 цс 23), до розгляду якої зупинялося касаційне провадження.
Наведеним вище спростовуються доводи апеляційних скарг відповідачів про те, що банком пропущено строк пред`явлення позову до поручителів.
Відповідно пункту 4.1 договору поруки № SR-311/171/2008/1 від 21серпня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, додатковими договорами до вказаного договору поруки строк його дії не змінювався.
Відповідно пункту 4.1 договору поруки № S SR-311/171/2008/2 від 21 серпня 2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк», цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, додатковими договорами до вказаного договору поруки строк його дії не змінювався.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №408/8040/12 зазначено, що з огляду на положення ч. 4 ст. 559 ЦК України можна зробити висновок про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 523/8249/14-ц зроблено висновок про те, що за змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України у зазначеній редакції порука за кожним із зобов`язань, визначених періодичними платежами, припиняється після шести місяців з моменту спливу строку погашення кожного чергового платежу. Пред`явлення кредитором вимоги до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку виконання частини основного зобов`язання, визначеної періодичним платежем, є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги у зв`язку з припиненням поруки за відповідною частиною основного зобов`язання.
Оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати кожного місяця, то відповідальність поручителя та обрахування встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку для пред`явлення вимог до нього наступає з часу несплати кожного з платежів.
З даним позовом АТ «ОТП Банк» звернулося до суду першої інстанції 25 липня 2023 року та визначив заборгованість за кредитним договором станом на 14 квітня 2023 року (а.с.1). Таким чином АТ «ОТП Банк» має право на стягнення з поручителів заборгованості за кредитним договором, обрахованої за шість місяців до звернення до суду, тобто, за період з 25 січня 2023 року та дострокового стягнення кредиту.
Як вбачається з матеріалів справи, 30 травня 2016 року між банком та ОСОБА_1 було укладено Додатковий договір № 7 до Кредитного договору № ML-311/171/2008 від 21 серпня 2008 року (а.с.55-60), відповідно до якого сторони домовились внести зміни та доповнення в Кредитний договір наступного змісту: в порядку передбаченому цим Додатковим договором Банк надав позичальнику кредит у розмірі та валюті кредиту визначених цим Додатковим договором, а позичальник приймає кредит, зобов`язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов`язання, як вони визначені у цьому Додатковому договорі та Кредитному договорі.
Викладено термін «Розмір Кредиту та Валюта Кредиту»: - Кредит -1 - 350 375,15 гривень. Кредит - 2 - 350 375,14 гривень. «Цільове використання кредиту» - Зміна валюти Боргових зобов`язань шляхом направлення кредитних коштів на погашення Боргових зобов`язань за Кредитним договором. «Річна база нарахування процентів»: - 365 календарних днів; «Дата остаточного повернення Кредиту»: - «21 серпня 2028 року»».
П. 2.1.2.1. погоджено, що повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати Позичальником по Кредиту Ануїтетних Платежів. Ануїтетні платежі - сума Кредиту-1 та процентів щомісяця погашається рівними частинами протягом всього строку дії Кредитного договору. Платежі, що зменшуються: - Щомісячне погашення Кредиту-1 відбувається рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по Кредиту. 
Платежі з відстроченням сплати тіла Кредиту: Щомісяця сплачуються лише проценти за користування Кредитом-2, які нараховуються на залишок суми Кредиту-2, а при настанні Дати остаточного повернення Кредиту Позичальник зобов`язаний повернути Банку повну суму Кредиту-2 та всі нараховані проценти. Сума Кредиту-2, що підлягає сплаті, зазначається в Графіку Платежів.
Тобто, відповідно до умов кредитного договору, сума по Кредиту-1 та процентів щомісяця погашається рівними частинами протягом всього строку кредитного договору.
Відповідно додатку до договору № 7 від 30 травня 2016 року до кредитного договору № ML-311/171/2008 від 21 серпня 2008 року, між сторонами погоджено суми платежів за Кредитом-1 за розрахунковий період та суми платежів по процентам за користування кредитом.
Відповідно розрахунку, проведеного колегією суддів, за період з 25 січня 2023 року сума щомісячних платежів, які боржник мав вносити на погашення кредитної заборгованості становить 248 131,34 грн, а сума заборгованості по відсоткам 29 225,95 грн, які підлягають стягненню в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача.
Згідно умов, погоджених в кредитному договорі, за Кредитом-2 щомісяця сплачуються лише проценти за користування Кредитом-2, які нараховуються на залишок суми Кредиту-2, а при настанні Дати остаточного повернення Кредиту Позичальник зобов`язаний повернути Банку повну суму Кредиту-2 та всі нараховані проценти. Сума Кредиту-2, що підлягає сплаті, зазначається в Графіку Платежів.
Відповідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредиту, за Кредитом-2 позичальником було погашено 1 384,88 грн, у зв`язку з чим за траншем 2 з відповідачів в солідарному порядку підлягає стягненню 348 990, 26 грн - сума заборгованості по кредиту та 456,69 грн - сума заборгованості по відсоткам. 
Таким чином, відповідно додатку до договору № 7 від 30 травня 2016 року до кредитного договору № ML-311/171/2008 від 21 серпня 2008 року та проведеного колегією суддів апеляційного суду власного перерахунку заборгованості за кредитним договором, за період з 25 січня 2023 року з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку підлягає стягненню наступна заборгованість: за траншем № 1: 248 131,34 грн - сума заборгованості по кредиту; 29 225,95 грн - сума заборгованості по відсоткам; за траншем № 2: 348 990,26 грн - сума заборгованості по кредиту; 456,69 грн - сума заборгованості по відсоткам, як то визначено і судом першої інстанції. 
При цьому, колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3 на збільшення розміру відповідальності поручителя без його згоди, оскільки всі зміни та доповнення до кредитного договору були погоджені з поручителями, про що свідчать додаткові договори до Догорів поруки. Крім того апелянтом в апеляційній скарзі не наведено, в чому саме полягає збільшення відповідальності поручителів.
Колегія суддів апеляційного суду вважає необхідним зауважити, що Банк звернувся до суду з позовом в межах шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов`язання, при цьому строк виконання основного зобов`язання було змінено досудовою вимого, яка була направлена боржнику 31 травня 2023 року. З позовом до суду позивач звернувся 12 липня 2023 року (здано на пошту).
Щодо доводів апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_2 стосовно недоведеності позивачем розміру заборгованості за кредитним договором, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що виписка по рахунку боржника не є єдиним належним доказом розміру заборгованості за кредитним договором. При цьому апелянтом не надано доказів про погашення суми заборгованості за кредитним договором у більшому розмірі, ніж це зазначено позивачем в розрахунку заборгованості за кредитним договором, та не наведено жодного аргументу стосовного того, чому розрахунок заборгованості позивача є невірним. 
При цьому, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що у разі укладення кількох договорів поруки, які забезпечують виконання одного зобов`язання, виникає кілька самостійних зобов`язань, сторони яких (поручителі) перебувають у правовідносинах з одним боржником, проте не пов`язані правовідносинами між собою. У такому разі кожен поручитель відповідає перед кредитором боржника в обсязі та відповідно до умов договору поруки, стороною якого він є.
Порука кількох осіб може визначатися як спільна у разі укладення договору поруки кількома поручителями та встановлення умовами договору волевиявлення цих осіб щодо спільного забезпечення зобов`язання. Лише в такому випадку поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою (спільна порука).
Норми закону, якими врегульовано поруку, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. 
У разі укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов`язання у них не виникає солідарної відповідальності між собою.
Є встановленим, що з кожним із поручителів укладено окремі договори поруки.
У цій справі предметом спору є окремі договори поруки, за якими кожен з поручителів поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники за порушення умов одного й того ж кредитного договору.
З огляду на зазначене, з урахуванням відсутності положень про солідарну відповідальність поручителів у нормах чинного законодавства та в умовах договорів поруки, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами ч.3 ст.554 ЦК України, які не несуть солідарної відповідальності перед кредитором.
У такому випадку перед кредитором солідарну відповідальність несе кожен із поручителів з позичальником відповідно до укладеного з цим поручителем договору поруки, оскільки відсутність підстав для солідарного стягнення з поручителів заборгованості за окремими договорами поруки не зумовлює відмову в задоволенні позову про стягнення заборгованості з кожного поручителя окремо солідарно з боржником.
Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у постанові від 1 грудня 2021 року (справа № 201/13782/14-ц).
Відтак, заборгованість належить стягнути солідарно з позичальника з кожним із поручителів окремо.
Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що з поручителями укладено самостійні договори поруки і прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для солідарного стягнення заборгованості з боржника та поручителів. З такими висновками погодитися не можна, оскільки поручителі не несуть солідарної відповідальності між собою з причин відсутності підстав вважати поруку їхньою спільною відповідальністю перед кредитором.
У постанові Верховного Суду від 14 липня 2021 року (справа № 2-701/2010, провадження № 61-4865св20) зазначено, зокрема, що кожен із поручителів несе окрему солідарну відповідальність з боржником перед кредитором відповідно до окремо укладених договорів поруки, такі поручителі не є солідарними боржниками між собою, а кожен з них несе окрему солідарну відповідальність з боржником.
На підставі наведеного вище колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за Кредитним договором МL-311/171/2008 від 21 серпня 2008 року та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення заборгованості з кожного поручителя окремо солідарно з боржником.
В іншій частині рішення суд першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Гливук Марина Іванівна, та ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Страх Вадим Олегович, задовольнити частково. 
Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2023 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованості за Кредитним договором МL-311/171/2008 від 21 серпня 2008 року скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк», ЄДРПОУ 21685166, юридична адреса: м. Київ, вул. Жилянська, 43, заборгованість за Кредитним договором МL-311/171/2008 від 21 серпня 2008 року в розмірі 626 804 (шістсот двадцять шість тисяч вісімсот чотири) гривні 24 (двадцять чотири) копійки, яка складається з: за траншем № 1: 248 131 (двісті сорок вісім тисяч сто тридцять одна) гривня 34 (тридцять чотири) копійки – сума заборгованості по кредиту; 29 225 (двадцять дев`ять тисяч двісті двадцять п`ять) гривень 95 (дев`яносто п`ять) копійок – сума заборгованості по відсоткам; за траншем № 2: 348 990 (триста сорок вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто) гривень 26 (двадцять шість) копійок – сума заборгованості по кредиту; 456 (чотириста п`ятдесят шість) гривень 69 (шістдесят дев`ять) копійок – сума заборгованості по відсоткам.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк», ЄДРПОУ 21685166, юридична адреса: м. Київ, вул. Жилянська, 43, заборгованість за Кредитним договором МL-311/171/2008 від 21 серпня 2008 року в розмірі 626 804 (шістсот двадцять шість тисяч вісімсот чотири) гривні 24 (двадцять чотири) копійки, яка складається з: за траншем № 1: 248 131 (двісті сорок вісім тисяч сто тридцять одна) гривня 34 (тридцять чотири) копійки – сума заборгованості по кредиту; 29 225 (двадцять дев`ять тисяч двісті двадцять п`ять) гривень 95 (дев`яносто п`ять) копійок – сума заборгованості по відсоткам; за траншем № 2: 348 990 (триста сорок вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто) гривень 26 (двадцять шість) копійок – сума заборгованості по кредиту; 456 (чотириста п`ятдесят шість) гривень 69 (шістдесят дев`ять) копійок – сума заборгованості по відсоткам.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

                                       
Судді:                

                                               

Повний текст постанови складено 04 грудня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста