Справа № 734/3772/24 	Головуючий у 1 інстанції Соловей В. В. 	
Провадження № 33/4823/855/24 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - Оседача М.М.,
за участю захисника – адвоката Ан І.М. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження (в режимі відеоконференції) справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника - адвоката Ан І.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Козелецького районного суду                 Чернігівської області від 10 вересня 2024 року,

                                   В С Т А Н О В И В :

Цією постановою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) з накладенням стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 

Як встановив суд,  16 серпня 2024 року, о 16 год. 56 хв. в с. Десна по           вул. Ювілейній, 1, Чернігівського району, Чернігівської області,                 ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ-210812, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законодавством порядку, проводився в медичному закладі у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком КНП «Козелецька лікарня інтенсивного лікування» Козелецької селищної ради, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник - адвокат Ан І.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій  просить постанову місцевого суду скасувати як незаконну та закрити провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в діях її довірителя події та складу даного адміністративного правопорушення. Вважає, що висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи, а постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, процедура проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння була порушена, оскільки останній був абсолютно тверезий і не мав будь-яких ознак сп`яніння, які б давали підстави для проходження такого огляду. Акцентує увагу на тому, що ОСОБА_1 не пропонувалось пройти огляд на стан сп`яніння саме на місці зупинки транспортного засобу із використанням спеціальних технічних засобів. Також, ставить під сумнів висновок щодо результатів медичного огляду її підзахисного на стан алкогольного сп`яніння. При цьому, вказує, що місцевим судом не було досліджено відеозаписи працівників поліції.      

В судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

При цьому, в судовому засіданні захисник зазначила, що ОСОБА_1 був поінформований належним чином про час та місце слухання справи та не заперечував щодо розгляду справи за його відсутності.

Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника (в режимі відеоконференції), яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Відповідно до вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ за № 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Згідно п.6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, (далі - Інструкція) огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.

Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1№113058 від 16.08.2024 року, ОСОБА_1 16 серпня 2024 року,                    о 16 год. 56 хв. в с. Десна по вул. Ювілейній, 1, Чернігівського району, Чернігівської області, керував транспортним засобом ВАЗ-210812,               д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння зі згоди водія, у встановленому законодавством порядку, проводився в медичному закладі у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком КНП «Козелецька лікарня інтенсивного лікування» Козелецької селищної ради, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху (а.с.11).
Отже, даний протокол є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним з джерел доказів, у силу положень ст.251 КУпАП.

Як убачається з інформації з роздруківки приладу Драгер «Аlcotest 6820», результат продування ОСОБА_1 зазначеного спеціального технічного приладу становить 0,70 проміле (а.с.2).

Обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, також підтверджуються висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №48 від 16.08.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_1 на момент огляду перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.3).

Відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозаписи з нагрудних камер інспекторів патрульної поліції.

В матеріалах справи наявний диск з відеозаписами події, яка мала місце  16 серпня 2024 року, за участю ОСОБА_1 (а.с.12), зміст яких підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та висновки місцевого суду про наявність в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

Із переглянутих апеляційним судом відеозаписів з нагрудної камери поліцейського вбачається, що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб марки ВАЗ-210812, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . При спілкуванні з останнім, працівники поліції вказували водію на порушення ним вимог Правил дорожнього руху та у подальшому виявили у нього явні ознаки алкогольного сп`яніння і на пропозицію пройти відповідний огляд на стан алкогольного сп`яніння він погодився пройти такий на місці за допомогою приладу «Драгер», результат огляду 0,70 проміле, а тому доводи апелянта, в цій частині, є надуманими.
Із результатом огляду, ОСОБА_1 не погодився і його було доставлено до медичного закладу з метою огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, де лікарем наркологом був проведений відповідний огляд останнього, в тому числі, і за допомогою приладу «Драгер», результат огляду – 0, 65 проміле, та через незначний проміжок часу - 0,56 проміле.
З акту огляду на стан сп`яніння та доданому до нього відеоматеріалу вбачається (а.с.7,12), що працівником поліції було озвучено ОСОБА_1 ознаку алкогольного сп`яніння останнього, а саме – запах алкоголю з ротової порожнини,  яка як наслідок потягла за собою пропозицію щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а отже, жодних порушень з боку працівника поліції, на переконання суду апеляційної інстанції, в даному випадку не було.
В ході апеляційного розгляду справи було встановлено, що зазначені докази є належними і допустимими, оскільки отримані у відповідності до вимог чинного законодавства, зафіксовані у належній процесуальній формі і узгоджуються між собою.

Зокрема, з наданих суду матеріалів вбачається, що огляд ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння проведено у встановленому Законом порядку. Дані обставини підтверджуються актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, протоколом про адміністративне правопорушення, висновком щодо результатів медичного огляду та відеозаписами з нагрудних камер поліцейських.

При цьому, протокол про адміністративне правопорушення складено у присутності ОСОБА_1 і зауважень та заперечень не містить.

         Огляд ОСОБА_1   на стан алкогольного сп`яніння проводився в медичній установі, яка входить до переліку закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Слід зазначити і те, що ОСОБА_1 не наполягав на проходженні огляду в іншому медичному закладі, чи мав сумніви у професійності та кваліфікації лікаря, яка проводила огляд та склала медичний висновок. 

Також, матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що ОСОБА_1 або його захисник звертались зі скаргами до керівництва медичної установи на дії медичних працівників щодо проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння та заповнення медичних документів, а також до правоохоронних органів з відповідною заявою чи скаргою про перевищення лікарем своїх службових повноважень, що свідчить про належно проведений огляд на стан виявлення алкогольного сп`яніння і дає підстави для відхилення доводів апеляційної скарги. 

Посилання апелянта про те, що відеозаписи працівників поліції місцевим судом не досліджувались, апеляційний суд вважає необґрунтованими, зважаючи на те, що матеріалами справи зазначене не підтверджується. Крім того, в матеріалах справи також відсутні відомості щодо винесення відповідної постанови щодо визнання відеозаписів недопустимими, а тому зазначені доводи не заслуговують на увагу.
Апеляційним судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного Інструкцією. Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.
Відтак, доводи апелянта про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання              ОСОБА_1   уникнути встановленої Законом відповідальності за скоєне.

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.9 «а» Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, його особи, ступеня вини та в межах санкції           ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.

Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд – 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Ан І.М. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Козелецького районного суду   Чернігівської області від 10 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за   ч. 1 ст. 130 КУпАП – без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя	М. М. Оседач