Справа № 359/8350/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/9930/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Нарольський М.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
28 листопада 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
 
судді-доповідача                              Крижанівської Г.В., 
суддів                                                Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.
 
розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Руденка Костянтина Васильовича, подану в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО», на рішення Яготинського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року, ухвалене у складі судді Нарольського М.М., у цивільній справі № 359/8350/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
                                                  ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» (далі - ТОВ «ФК «РІАЛЬТО») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначало, що 01 березня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 було укладено договір № 210301-22076-4, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» надало відповідачці кредит у сумі 6 000,00 грн. строком на 20 днів, шляхом переказу на її платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. В подальшому, 01 липня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» укладено договір про відступлення права вимоги № 01/07/2021-Р/М, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 01 березня 2021 року № 210301-22076-4. Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором № 210301-22076-4 від 01 березня 2021 року, ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» просило стягнуто з ОСОБА_1 на його користь заборгованості, яка станом на 21 серпня 2023 року становить 33 240,00 грн., з яких: 6 000,00 грн. - заборгованість за кредитом; 2 040,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 1,7 % за кожен день користування кредитом за період з 01 березня 2021 року по 21 березня 2021 року; 25 200,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 22 березня 2021 року по 19 липня 2021 року.  
Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року позов ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» 8 040,00 грн. заборгованості.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» 649,20 грн. судового збору та 2 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
 Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Руденко К.В., який діє в інтересах ТОВ «ФК «РІАЛЬТО», подав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 22 березня 2021 року по 19 липня 2021 року в сумі 25 200,00 грн., а також в частині розподілу судових витрат, та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким вказані позовні вимоги задовольнити, а також стягнути з ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 22 березня 2021 року по 19 липня 2021 року в сумі 25 200,00 грн., мотивувавши свої висновки тим, що проценти за користування кредитом могли бути нараховані позивачем виключно в межах строку кредитування, оскільки вказані проценти за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом були нараховані на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Відповідно, суд першої інстанції безпідставно зменшив розмір витрат по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО», урахувавши часткове задоволення позовних вимог.
Адвокат Дончак Д.М. в інтересах ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу представника ТОВ «ФК «РІАЛЬТО». Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 01 березня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 було укладено договір №210301-22076-4, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» надало ОСОБА_1 кредит у сумі 6 000,00 грн. строком на 20 днів, шляхом переказу на її платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування та 3,5 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. 
Вказаний договір був укладений в електронній формі шляхом реєстрації ОСОБА_1 на веб-сайті в мережі Інтернет за посиланням: https://monetka.com.ua, та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
На виконання вказаного договору ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» було перераховано на картковий рахунок ОСОБА_1 кошти в сумі 6 000,00 грн. 
На запит суду АТ «Універсал банк» надало лист від 13 жовтня 2023 року, яким підтверджено факт того, що на ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_1 , та надано виписку по рахунку, з якої вбачається, що 01 березня 2021 року на картковий рахунок ОСОБА_1 зарахований переказ на суму 6 000,00 грн.
 В подальшому, 01 липня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» укладено договір про відступлення права вимоги №01/07/2021-Р/М, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 01 березня 2021 року №210301-22076-4.
Відповідно до наданого ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» розрахунку ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № 210301-22076-4 від 01 березня 2021 року, яка станом на 21 серпня 2023 року становить 33 240,00 грн., з яких: 6 000 грн. - заборгованість за кредитом; 2 040,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 1,7 % за кожен день користування кредитом за період з 01 березня 2021 року по 21 березня 2021 року; 25 200,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 22 березня 2021 року по 19 липня 2021 року.  
Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
 З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» та стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» заборгованість за кредитом в сумі 6 000,00 грн. та заборгованість за нарахованими процентами  за період з 01 березня 2021 року по 21 березня 2021 року в сумі 2 040,00 грн., а всього 8 040,00 грн.
В задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п. 3.3 кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 22 березня 2021 року по 19 липня 2021 року в сумі 25 200,00 грн., суд першої інстанції відмовив.
Рішення суду першої інстанції в частин стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» заборгованості за кредитом в сумі 6 000,00 грн. та заборгованості за нарахованими процентами за період з 01 березня 2021 року по 21 березня 2021 року в сумі 2 040,00 грн., сторонами не оскаржене, а тому, у колегії судів відсутні підстави для перевірки правильності висновків суду першої інстанції у вказаній частині.
Також, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за нарахованими процентами за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 22 березня 2021 року по 19 липня 2021 року в сумі 25 200,00 грн.
Так, ч. 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до висновків, викладених висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.  
Пунктом 1.2 договору № 210301-22076-4 від 01 березня 2021 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 , передбачено  нарахування кредитодавцем відсотків за користування кредитом в розмірі 1,7% від суми кредиту за кожен день користування.
Пунктом 1.3 договору № 210301-22076-4 від 01 березня 2021 року визначено, що строк кредитування становить 20 днів.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» має право на стягнення з ОСОБА_1 лише заборгованість за  відсотками, нарахованими відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 1,7 % за кожен день користування кредитом за період з 01 березня 2021 року по 21 березня 2021 року, яка згідно графіка розрахунків, що є додатком №1 до договору, становить 2 040,00 грн., а вимоги ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за нарахованими відсотками за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 22 березня 2021 року по 19 липня 2021 року в сумі 25 200,00 грн. не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.
Колегія суддів вважає безпідставними доводи представника ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» про те, що відсотки за період з 22 березня 2021 року по 19 липня 2021 року за ставкою 3,5 % в день, були нараховані ТОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» саме на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. При цьому, обґрунтовуючи свої доводи, ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» посилалося на положення п. 3.3 договору.
Разом з тим, п. 3.3 кредитного договору чітко передбачає нарахування відсотків за  ставкою - 3,5 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту саме за кожен день користування кредитом понад строк, зазначений у п. 1.3 цього договору, а не за кожен день прострочення. 
Визначений кредитодавцем розмір відсотків у вказаному пункті - 3,5% за кожен день користування кредитом вказує на наявність у нього намірів одержувати відсотки за користування кредитом у збільшеному розмірі понад установлені у договорі строки з метою отримання прибутків. З огляду на формулювання, викладені у договорі та зміст правовідносин, саме по собі посилання  на положення ст. 625 ЦК України не надає ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» підстав для стягнення відповідних сум. Права ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» як кредитора повністю відновлені шляхом стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом в сумі 6 000,00 грн. та заборгованості за нарахованими процентами  за період з 01 березня 2021 року по 21 березня 2021 року в сумі 2 040,00 грн., що відповідає визначеній сторонами у договорі сукупній вартості кредиту.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення спору.
Відповідно, суд першої інстанції правильно вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.  
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційна скарга представника ТОВ «ФК «РІАЛЬТО» підлягає залишенню без задоволення, а рішення Яготинського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року - без змін.
Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу адвоката Руденка Костянтина Васильовича, подану в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО», залишити без задоволення.
Рішення Яготинського районного суду Київської області від 13 березня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач
Судді