УХВАЛА

27 листопада 2024 року 
м. Київ

справа №440/8546/24
адміністративне провадження №К/990/43763/24
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., розглянувши    клопотання   ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Павелко Руслан Сергійович, про зупинення виконання рішення   Полтавського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року і постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 7 листопада 2024 року у справі №440/8546/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України "Лють" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
12 липня 2024 року адвокат Павелко Руслан Сергійович, здійснюючи представництво інтересів ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом, що заявлений до Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України "Лють" (надалі - ДПОП "ОШБ "Лють"), в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати п. 3 наказу ДПОП "ОШБ "Лють" від 31 травня 2024 року №129 в частині застосування дисциплінарного стягнення до старшого сержанта поліції ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ ДПОП "ОШБ "Лють" від 12 червня 2024 року №917о/с в частині звільнення старшого сержанта поліції ОСОБА_1 ;
- поновити старшого сержанта поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді поліцейського взводу №1 роти №2 ("Полтава-2") штурмового батальйону №2 полку управління поліції особливого призначення №3 ДПОП "ОШБ "Лють" з 15 червня 2024 року;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ДПОП "ОШБ "Лють" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15 червня 2024 року.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 7 листопада 2024 року, позов ОСОБА_1 у справі №440/8546/24 залишено без задоволення.
Не погоджуючись із такими рішеннями судів попередніх інстанцій, представник позивача звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - «КАС України»), надіславши її 14 листопада 2024 року через підсистему «Електронний суд».
Скаржник просить скасувати рішення   Полтавського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 7 листопада 2024 року, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2024 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
У касаційній скарзі міститься клопотання про зупинення виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року і постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 7 листопада 2024 року у справі №440/8546/24.
Розв`язуючи питання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень, суддя-доповідач виходить з такого.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 340 КАС України суддя-доповідач в порядку підготовки справи до касаційного розгляду вирішує питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються.
Згідно з частиною першою статті 375 КАС України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного судового рішення або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Вирішуючи подане клопотання, Суд виходить з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Для зупинення виконання судових рішень або зупинення їх дії, що допускається як виняток, повинні бути вагомі причини.
Зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції передбачає випадки, коли постановленим рішенням на сторони покладено певні обов`язки, виконання яких забезпечується в примусовому порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Зупинення дії можливе виключно у разі ухвалення судом рішення, яке не передбачає його примусового виконання, тобто відсутні приписи зобов`язального характеру, але вирішено питання правового характеру - визнано протиправними дії/бездіяльність, скасовано акт індивідуальної дії тощо.
Тобто, механізм зупинення виконання судового рішення, а так само і зупинення його дії (якщо рішення не передбачає примусового виконання), може бути застосований щодо рішення про задоволення позову, яким змінено правове становище, що існувало до його ухвалення.
У даному випадку, оскаржуваними судовими рішеннями позов залишено без задоволення, відповідно, рішення суду не підлягає примусовому виконанню та не містить приписів, які б надавали суду підстави для застосування механізму зупинення виконання (дії) судового рішення.
Такі висновки узгоджується із раніше висловленою позицією Верховного Суду щодо застосування наведених норм процесуального права, зокрема в ухвалах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі №160/3114/19, від 30 серпня 2019 року у справі №814/1439/17.
Із врахуванням наведеного, клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Павелко Руслан Сергійович, про зупинення виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року і постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 7 листопада 2024 року у справі №440/8546/24 задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 340, 355, 359, 375 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Павелко Руслан Сергійович, про зупинення виконання рішення   Полтавського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2024 року і постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 7 листопада 2024 року у справі №440/8546/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України "Лють" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

......................................
Н.М. Мартинюк,
Суддя Верховного Суду