ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8467/24 Справа № 215/2512/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М.І. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста  О. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді                    Корчистої О.І.
суддів:                           Агєєва О.В., Бондар Я.М.,
за участю секретаря              Бортник В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №215/2512/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Бордунова Ірина Олегівна, 
на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 червня 2024 року,

встановив:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11 серпня 2006 року, який був зареєстрований Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №351. 
Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
З 01 червня 2023 року шлюбні стосунки припинили, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, фактично сім`я припинила своє існування. Сімейне життя не склалося, так як мають різні погляди на сім`ю, втратили почуття любові один до одного. Примирення та збереження шлюбу вважає неможливим, перебування у шлюбі суперечить її інтересам.
У зв`язку з викладеним, просила розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 , після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_5 ». 
Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 червня 2024 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 11 серпня 2006 року Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №351, від якого мають неповнолітніх дітей, розірвано. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , в інтересах якого дії адвокат Бордунова І.О., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 червня 2024 року скасувати частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення, де одночасно з вимогою про розірвання шлюбу вирішити питання: з ким із батьків перебувають неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей після розірвання шлюбу. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у визначений судом першої інстанції строк, представником відповідача до суду була направлена заява з запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, в якій було обґрунтовано підстави для такого розгляду, оскільки ОСОБА_1 в позовній заяві не зазначила її бачення та позицію щодо місця проживання спільних дітей, відсутні з її боку пропозиції стосовно її участі в їх розвитку, утриманні та вихованні. Відповідний договір між сторонами не укладався. Між сторонами не досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні їх спільних дітей. Зазначає, що вбачалася необхідність подання ОСОБА_2 зустрічного позову про визначення місця проживання спільних від шлюбу дітей. Представник відповідача мала намір в судовому засіданні подати докази на підтвердження своєї правової позиції та обставин, що мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи. Спір щодо визначення місця проживання дітей за зустрічним позовом, який мав намір подати відповідач, повинен бути розглянутий за участі органу опіки та піклування виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради, якому передує збирання та надання великого обсягу доказового матеріалу і забезпечення позову, а в разі потреби – призначення експертизи, виклик свідків, тощо. Посилається, що за викладених обставин, враховуючи характер спірних відносин, зокрема те, що не можуть бути розглянуті у спрощеному позовному провадженні спори із сімейних правовідносин, беручи до уваги склад учасників і предмет доказування, що вимагають проведення підготовчого провадження, та необхідності повного та всебічного встановлення обставин справи, суд першої інстанції передчасно прийняв рішення про розгляд справи за правилами спрощеного провадження. 
Зважаючи на наявність спору щодо визначення місця проживання дітей ОСОБА_2 20 травня 2024 року звернувся до Тернівської районної у місті ради з відповідною заявою. 06 червня 2024 року виконкомом Тернівської районної у місті ради було повідомлено, що висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дітей буде надано до суду. 
Зазначає, що відзив на позовну заяву з позицією відповідача щодо не заперечення проти розірвання шлюбу, який останні роки носить формальний характер, не є підтвердженням відсутності спору щодо визначення місця проживання дітей. 
Вважає, що суд першої інстанції фактично самоусунувся від здійснення правосуддя, спрямованого на захист прав та інтересів неповнолітніх дітей та встановив факт відсутності спору, чим унеможливив для відповідача вирішення спірного питання щодо визначення місця проживання дітей в іншому судовому провадженні. 
Як на порушення норм процесуального права, посилається, що 25 червня 2024 року представник відповідача своєчасно прибула до приміщення суду для участі в судовому засіданні, однак у зв`язку з знеструмленням приміщення суду було неможливо розглянути справу у призначений судом час. Секретар судового засіданні та помічник судді були обізнані про явку представника відповідача. Заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідачем та його представником не подавалося. Зазначає, що ухвала та рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 червня 2024 року порушити права та інтереси не тільки відповідача, а і одночасно права та інтереси його неповнолітніх дітей. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч. 3 ст.  3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, суд першої інстанції, врахувавши що визнання відповідачем позову, який не заперечує щодо розірвання шлюбу, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, причини, що спонукають наполягати на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, сторони, які мають спільних неповнолітніх дітей, не мають спільного бюджету, не ведуть господарства, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило їх інтересам. 
В апеляційній скарзі заявник просить скасувати частково рішення суду першої інстанції і ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким одночасно з вимогою про розірвання шлюбу вирішити питання з ким із батьків перебувають неповнолітні діти, порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей після розірвання шлюбу. 
Перевіряючи в апеляційному порядку рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 червня 2024 року в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з наступного. 
Наявними у справі доказами встановлено, що 11 серпня 2006 року Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, актовий запис № 351, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданим Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області 11 лютого 2024 року.
Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 , після розірвання шлюбу залишити позивачеві прізвище « ОСОБА_5 ». 
Ухвалою Тернівського районного суду від 23 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання на 25 червня 2024 року о 10 годин 10 хвилин. (а.с. 12)
08 травня 2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Бордунова І.О., про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. (а.с. 20-22)
В заяві повідомлено суд про заперечення відповідача щодо розгляду справи у спрощеному позовному провадженні, оскільки, враховуючи, що ОСОБА_1 в позовній заяві про розірвання шлюбу не зазначила її позицію щодо місця проживання неповнолітніх дітей, відсутні її пропозиції вирішення її участі в їх утриманні та вихованні, вбачається необхідність з боку ОСОБА_2 подання зустрічного позову про визначення місця проживання спільних дітей. Зазначає, що спір про визначення місця проживання неповнолітніх дітей належить до категорії справ, які унеможливлюють розгляд справи у спрощеному позовному провадженні. 
28 травня 2024 року відповідачем до суду першої інстанції подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з ОСОБА_1 з огляду на те, що шлюб між ними останні декілька років носить формальний характер, позивачка за власною ініціативою не бажає мешкати з родиною та не опікується дітьми. Просить прийняти рішення на розсуд суду. (а.с. 31-32)
Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 червня 2024 року у задоволенні клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовлено. При цьому суд виходив з відсутності підстав для розгляду даної справи в судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. 
Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно частини 1 статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Згідно частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України).
Відповідно ст.  112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з дотриманням вимог статей 89, 263, 264, 367 ЦПК України, встановивши, що сім`я фактично розпалась, шлюб існує формально, збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону.
ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Бордунова І.О., в апеляційній скарзі, не погодившись частково з висновками суду першої інстанції, включив до апеляційної скарги заперечення на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 червня 2024 року щодо вирішення клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який правомірно відмовив у задоволенні вказаного клопотання відповідача, та зауважує наступне. 
Статтею 274 ЦПК України визначено перелік справ, які розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження.
Згідно частини 4 вказаної статті в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.
Відповідно ч. 5 статті 274 ЦПК України суд відмовляє у розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження або постановляє ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, якщо після прийняття судом до розгляду заяви позивача належним чином подано зустрічний позов або позов третьої особи із самостійними вимогами, або за первинним позовом відбулося збільшення розміру позовних вимог або зміна предмета позову, і відповідна справа не може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. (ч. 1 ст. 193 ЦПК України)
У строк для подання відзиву відповідач зустрічний позов не подав, при цьому матеріали справи містять відзив відповідача, в якому він не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. 
Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Враховуючи наведене колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що шлюб між сторонами підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, зважаючи на відносини, що склалися між сторонами, при яких збереження сім`ї не можливо, що шлюб між сторонами носить формальний характер.
Посилання заявника на неможливість розгляду справи про розірвання шлюбу без вирішення питань щодо утримання дітей та визначення місця проживання неповнолітніх дітей не мають правового значення для вирішення даного спору, оскільки факт розірвання судом шлюбу не перешкоджає сторонам окремо вирішити вказані питання.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають, тому не приймаються до уваги колегією апеляційного суду.
Колегія суддів апеляційного суду враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про задоволення вимог про розірвання шлюбу за позовом ОСОБА_1 , тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування рішення суду згідно доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 .
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, яким встановлені обставини справи, а доводи скаржника зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального та процесуального права.
Виходячи з викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постановлене у справі судом першої інстанції рішення є законним та обґрунтованим і підстав для скасування або зміни за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Бордунова Ірина Олегівна, залишити без задоволення.
Рішення  Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 червня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:       

                                

Повний текст постанови складено 27 листопада 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста