Постанова
Іменем України
 
19 листопада 2024 року                                 
                                                
м. Київ 
 
провадження №33/824/5218/2024
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О. Ф.
 
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
 
на постанову Обухівського районного суду Київської області
 
в складі судді Рабчуна Р. О.
 
від 10 жовтня 2024 року
 
у справі №372/5423/24 Обухівського районного суду Київської області
 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП 
 
громадянина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, який зареєстрований та проживає за адресою:                      АДРЕСА_1 ,
                                    
                                 У С Т А Н О В И В:
 
02 жовтня 2024 року старшим сержантом поліції Маценком С. А. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №835350 про те, що громадянин ОСОБА_1 , 02.10.2024, о 20 год. 10 хв., на вул. Героїв Майдану, в селі Григорівка, Київської області, керував транспортним засобом «ЗАЗ 110558», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху України (далі - ПДР), за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
В протоколі зазначено, що огляд на стан алкогольного сп'яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного приладу «AlcotestDrager 6810». Результат огляду позитивний 0,51‰.
 
Постановою Обухівського районного суду Київської області від 10 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
 
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1   подав апеляційну скаргу, в якій посилався на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.
 
В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що місцевий суд помилково зазначив у мотивувальній частині постанови обставини визнання ним вини, адже вину він не визнавав і посилався на те, що відеозапис не має звуку, а чек приладу «Alcotest Drager 6810» є нечитабельним.
 
Крім того, з  роздруківки неможливо встановити серійний номер алкотестеру та дату останнього калібрування приладу.
 
Також акцентував увагу, що звук на відеозаписі навмисно прибрано поліцейськими, адже він не погоджувався із результатом огляду, через те, що прилад був дуже старий. З огляду на викладене, він просив відвезти його до лікарні, однак поліцейські відмовили йому з посиланням, що так не робиться.
 
Зазначив, що все перелічене у сукупності робить недійсним проведений огляд на стан сп`яніння.
 
За вказаних обставин просив скасувати постанову Обухівського районного суду Київської області від 10жовтня 2024 року відносно ОСОБА_1 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
 
У судовому засіданні 19.11.2024 ОСОБА_1 надав пояснення, тотожні зазначеним в апеляційній скарзі, підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити з підстав наведених в ній. 
 
Апеляційний суд заслухав доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , вивчив та перевірив матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідив наявні у справі докази, перевірив доводи апеляційної скарги, викладені скаржником, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
 
З матеріалів справи вбачається, визнано та не заперечувалось ОСОБА_1 , що під час дії воєнного стану 02.10.2024, приблизно о 20 год. 10 хв., поліцейські зупинили останнього. 
 
Апеляційний суд, констатуючи факт зупинки ОСОБА_1 , вважає таку зупинку законною, з огляду на наступне.
 
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.
 
Відповідно до пункту 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
 
Згідно з п.п., 5, 6, 7 ч.1 ст. 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану:
- запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування;
- встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів;
- перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.
Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.
 
З наведеного вбачається, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
 
З огляду на викладене факт зупинки транспортного засобу «ЗАЗ 110558», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 не свідчать про порушення прав останнього. 
 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 02.10.2024, приблизно о 20 год. 10 хв., на вул. Героїв Майдану, в селі Григорівка, Київської області, керував транспортним засобом «ЗАЗ 110558», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9.а ПДР України.
 
Огляд на стан сп`яніння водія проводився у встановленому законом порядку, на місці зупинки, зі згоди водія, за допомогою приладу «Alcotest Drager 6810», ARBE-0576 за результатами якого станом на 20 год. 17 хв., 02.10.2024, в повітрі, що видихнув водій  ОСОБА_1 , зафіксовано 0,51 проміле етилового спирту.
 
Розглядаючи матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 130 КУпАП, повністю доведена належними та допустимими доказами у розумінні ст. 251 КУпАП а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №835350 від 02.10.2024; результатом тесту алкотестера «Alcotest Drager 6810», ARBE-0576, згідно з яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 0,51 проміле, актом огляду на стан сп`яніння, направленням на огляд водія транспортного засобу та відеозаписом з бодікамери поліцейських, долученим до матеріалів справи.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.
Відповідно до п. 2.9.а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Скаржник помилково вважає, щоогляд, проведений на місці зупинки, за наявності сумнівів у коректній роботі газоаналізатора та відсутності калібрування приладу не рідше ніж один раз на 6 місяців, є недійсним та свідчить про порушення його прав працівниками поліції і є безумовною підставою для скасування постанови суду.
Пунктом 3 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 №1452/735 (далі - Інструкція) визначено ознаки алкогольного сп`яніння.
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (п. 3 Розділу 1 Інструкції).
 
Відповідно до п. 1 Розділу 2 Інструкції за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
 
Отже, виявлення у водіїв ознак сп`яніння є дискреційними повноваженнями поліцейських, а ознака алкогольного сп`яніння така як: запах алкоголю з порожнини рота може бути встановлена виключно органолептичним шляхом. Ознаки почервоніння очей встановлює поліцейський шляхом візуального спостереження. При цьому, відсутність перевірки ознак на відеозаписі не є підставою для визнання огляду недійсним, адже наявність ознак встановлює виключно поліцейський і це є лише підставою для огляду, оскільки метою є встановлення факту керування у стані сп`яніння чи спростування такого стану за результатами огляду. Оскільки у даному випадку результат тесту був позитивний 0,51 проміле, то заперечення стосовно відсутності ознак є необргрунтованими.
 
Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (п. 3 Розділу 2 Інструкції).
 
Огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції (п. 4 Розділу 2 Інструкції).
 
Відповідно до пп. 3 п. 10 Розділу 2 Інструкції якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, за наявності ознак алкогольного сп`яніння поліцейський проводить огляд за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Водії, стосовно яких у поліцейських є достатні підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та огляду на стан алкогольного сп`яніння (ч. 1 ст. 266 КУпАП).
За частиною 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
 
У відповідності до п. 7 розділу 1 Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 КУпАП.
 
Частиною 6 статті 266 КУпАП передбачено направлення особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
 
Пунктом 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1103 (далі - Порядок)  передбачено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
 
З огляду на те, що у випадку висловлення незгоди з результатом огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу, поліцейські направляють водія на огляд до найближчого закладу охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, та у випадку погодження водія на проходження такого огляду, зобов`язані доставити водія до медичного закладу, де він має виконати вимогу та пройти огляд, результат якого відображається у висновку відповідного лікаря, перевірці також підлягає факт висловлення незгоди із результатами огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу.
 
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №835350 від 02.10.2024 вбачається, що ОСОБА_1 , 02.10.2024, о 20 год. 10 хв., на вул. Героїв Майдану, в селі Григорівка, Київської області, керував транспортним засобом «ЗАЗ 110558», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. В протоколі зазначено, що огляд на стан алкогольного сп'яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного приладу «Alcotest Drager 6810». Результат тесту позитивний 0,51‰. Протокол підписаний ОСОБА_1 у всіх відповідних графах без зауважень. У графі для пояснень останній зазначив, що випив чарку горілки по отриманню поганої звістки (а. с. 2).
 
З результату огляду водія Лозового на стан алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу «AlcotestDrager 6810», прилад ARBE-0576вбачається, що у графі «результат тесту» зазначено показник 0,51‰. У графі дата та час зазначено: «02.10.2024, 20:17». У графі місцеположення, зазначено вул. Героїв Майдану, с. Григорівка. Вказаний результат (тест №1243) підписаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без зауважень. Крім того, зазначено що тест до протоколу  ААД 835350 (а. с. 1).
 
З акту огляду на стан алкогольного сп`яніння вбачається, що у ОСОБА_1  виявлено наступні ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей та нечітка мова. Також зазначено результат огляду, а саме 0,51 проміле (тест №1243). Також зазначено, що   ОСОБА_2 з результатом огляду згоден та у відповідній графі міститься підпис останнього (а. с. 3).
 
З направлення на огляд водія ОСОБА_1 вбачається, що останній відмовився від проходження огляду в медичному закладі (а. с. 4).
 
В письмових поясненнях ОСОБА_1 від 02.10.2024, наданих ним на місці події, останній зазначив, що 02.10.2024, о 20 год. 00 хв., на вул. Героїв Майдану, керував транспортним засобом «ЗАЗ 110558», д.н.з. НОМЕР_1 . Отримав повідомлення від побратимів про загибель товариша. Випив чарку горілки. За 300 метрів був зупинений працівниками поліції (а. с. 5).
 
Разом з тим, скаржник вказував на те, що поліцейські після його незгоди із перебуванням у стані сп`яніння не направляли його у заклад охорони здоров`я, і навмисно видалили звук із відеозапису, де він висловлює незгоду із результатами огляджу, проведеного на місці зупинки.
 
На перевірку таких доводів скаржника, апеляційний суд дослідив відео на DVD-диску, що міститься на аркуші справи 7.
 
Відео на диску зняті на бодікамеру поліцейських, а також на відеореєстратор у службовому автомобілі.
 
З відеозапису вбачається як поліцейські під час спілкування повідомили ОСОБА_1 про наявність у нього ознак алкогольного сп`яінння та поставили вимогу щодо проходження огляду. При цьому поліцейські детально роз`яснили процедуру проходження огляду на місці зупинки та закладі охорони здоров`я. Також роз`яснили, що відмова від проходження утворює самостійний склад правопорушення та складається відповідний протокол.  
 
Лозовий пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу з використанням приладу «Alcotest Drager 6810», і результат був позитивний 0,51 проміле. При цьому на відеозаписі ОСОБА_1 визнав, що випив чарку горілки, оскільки отримав сумну звістку, та був одразу зупинений працівниками поліції.
 
Поліцейські роз`яснили право проходження огляду у медичному закладі, однак ОСОБА_1 не висловлював заперечень щодо наявного результату  приладу «Alcotest Drager 6810» та повідомив, що не буде їхати у лікарню.
 
В подальшому зафіксовано обставини складання адміністративних матеріалів та процес ознайомлення із ними ОСОБА_1 .

Зазначені вище протокол, результат тесту 1243 приладу «Alcotest Drager 6810», акт огляду, направлення, пояснення та відеозаписи є доказами у розумінні ст. 251 КУпАП і такі докази зібрано уповноваженою особою у відповідності до положення статті 255 КУпАП.
З вищенаведеного вбачається, що ОСОБА_1 не висловлював незгоди із результатами огляду, а навпаки, визнав показник приладу вербально, підписав акт огляду у графі «з результатом згоден». Підписав результат тесту 1243, та протокол, я якому визнав факт вживання алкоголю. При цьому, апеляційний суд зважає на те, що поліцейський роз`яснив  ОСОБА_1 право на проведення огляду у медичному закладі, однак водій відмовився, визнавши єдиний результат огляду, що був проведений на місці зупинки транспортного засобу.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, доводи скаржника, про порушення процедури огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу не підтвердилися перевіркою матеріалів справи, зокрема відеозаписом та спростовують факту керування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.
 
За вказаних обставин суд відхиляє доводи скаржника про те, що поліцейські навмисно стерли звук відео з метою приховати дійсні обставини справи, адже звук на відеозаписі присутній та спростовує доводи скаржника щодо його незгоди із результатами тесту 1243 за наслідками огляду, проведеного на місці зупинки транспортного засобу.
 
Апеляційний суд зазначає, що єдиний результат проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки автомобіля зафіксований у тесті «Alcotest Drager 6810» (а. с. 1), а висловлення незгоди з таким результатом та відмова чи погодження проходити огляд у медичному закладі є правом  ОСОБА_1 і є, з огляду на положення норм закону, продовженням розпочатого та закінченого з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки. І таке право відоме  ОСОБА_1  з огляду на те, що останній реалізував своє право керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести відповідальність та виконувати обов`язки згідно встановлених в Україні правових норм у сфері дорожнього руху, а відтак 2.9а повинен бути відомий  ОСОБА_1 .
При цьому, апеляційний суд констатує, що поліцейські роз`яснили ОСОБА_1 , що у випадку незгоди із результатами проведеного на місці зупинки огляду, останній має протягом двох годин пройти огляд у медичному закладі, у присутності поліцейського, який його має доставити. При цьому, поліцейські роз`яснили, що процедура самозвернення не передбачена законом.
У відповідності до рішення ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що вина ОСОБА_1   в порушенні п. 2.9.а ПДР України доведена сукупністю наявних в матеріалах справи доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №835350 від 02.10.2024; результатом тесту алкотестера «Alcotest Drager 6810», ARBE-0576, згідно з яким ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 0,51 проміле, актом огляду на стан сп`яніння, направленням на огляд водія транспортного засобу та відеозаписом з бодікамери поліцейських, долученим до матеріалів справи.
 
Отже доводи скаржника, про те, що суд першої інстанції не врахував відсутність доказів на підтвердження наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, спростовуються наявними матеріалах справи доказами, зазначеними вище, у їх сукупності.
 
Посилання скаржника на те, що огляд проведений за допомогою приладу «Alcotest Drager 6810», калібрування якого проводилося біль ніж 6 місяців до дати проведення огляду, не доведені обставинами справи. Дійсно, апеляційний суд погоджується з доводами скаржника, що роздруківка драгера є нечитабельною, однак лише в частині відомостей щодо принтеру пристрою та дати останнього калібрування. 
 
Дійсно, у матеріалах справи відсутні сертифікати приладу, його інструкції, чи будь які інші докази для перевірки зазначених скаржником обставин. Однак, з відеозапису не вбачається, що на місці зупинки ОСОБА_1 висловлював недовіру до приладу чи зазначав про недотримання інтервалів калібрування, чи вимагав свідоцтва про повірку технічного засобу. Суд з власної ініціативи не може збирати докази. 
 
Ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 не заявляв клопотання про долучення таких доказів до справи, не просив у суду їх витребувати, як і не долучав доказів на підтвердження оскарження дій поліцейських в частині використання останніми некаліброваних засобів вимірювальної техніки.
 
Окрім того, даний огляд проводився за згодою  ОСОБА_1 , доказів на підтвердження того, що  ОСОБА_1  вимагав надати сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку приладу «Drager Alcotest 6810», за допомогою якого він проходив огляд на стан сп`яніння, безпосередньо перед проведенням огляду, у матеріалах справи не міститься.
 
Водночас законом та Інструкцією, долучення до матеріалів справи сертифікату відповідності, свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, як про це зазначала захисник, не передбачено. 
 
Відсутність цих документів у справі не доводить позицію скаржника про проведення огляду ОСОБА_1  з використанням технічного засобу, який не дозволено до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
 
При цьому, апеляційний суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії"). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ? від 27 вересня 2001 року у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії").
 
Постанова суду апеляційної інстанції містить достатні мотиви, для відповіді на істотні доводи скаржника. 
Отже, суд першої інстанції при розгляді даної справи повною мірою дотримався вимог ст. 245, 251, 252, 266, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, відсутні підстави для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження в справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
На підставі викладеного та керуючись ст. 289, 294  КУпАП
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Постанову Обухівського районного суду Київської області 10 жовтня 2024 року стосовно  ОСОБА_1  - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                               О. Ф. Мазурик