ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року 
м. Черкаси   

Справа № 710/1232/23		
Провадження № 22-ц/821/1794/24		
Категорія:   301030500 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Василенко Л. І.,
суддів: Карпенко О. В., Фетісової Т. Л.,
секретаря – Гладиш О. Ю.,

учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, яким просила зобов`язати ОСОБА_2 встановити снігозатримувачі на даху будинку АДРЕСА_1 та прибрати тимчасові господарські споруди від її межі на відстань не менше, ніж 1,0 м.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з нею по сусідству проживає ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 .
З відповідачкою у неї склалися неприязні відносини, оскільки її покрівля не обладнана системою снігозатримання, що призводить до пошкодження огорожі її домоволодіння при сходженні снігу з покрівлі в зимовий час.
Також зазначала, що свинарник відповідачки побудований на межі, покрівля якого заходить у її двір, дощові та талі води затікають та розмивають її грядки.
Гноянка та смітник знаходяться також на межі її будинковолодіння та не огороджені, сміття відповідачка складає на межі та спалює його, спричиняючи забруднення повітря димом.
03.05.2023 позивачка звернулася із заявою до виконуючого обов`язків голови Шполянської міської ради, в якій вказала на систематичні порушення відповідачкою будівельних та санітарних норм.
В позовній заяві зазначала, що листом № 01-36/К-499 від 01.06.2023 Шполянська міська рада об`єднаної територіальної громади повідомила її про розгляд її заяви комісією Шполянської міської ради ОТГ та представниками КЗ «Муніципальна інспекція» з виїздом 08.05.2023 на місце для перевірки фактів, викладених у її заяві.
За результатами виїзду було встановлено: відсутність на даху будинку ОСОБА_2 снігозатримувачів; тимчасові господарські споруди ОСОБА_2 розміщені на межі домоволодінь, чим порушено ОСОБА_3 відстань від межі до найбільш виступаючої конструкції стіни має бути не менше, ніж 1,0 м. Також, комісією встановлено, що місце для розміщення побутових відходів ОСОБА_2 не порушує норми місць розташування таких відходів, а саме: відходи розташовані на відстані більше, ніж 1,5 м від межі прилеглої сусідньої ділянки.
Відповідачці було направлено листа з рекомендаціями щодо встановлення снігозатримувачів на дах будинку та у місячний термін прибрати тимчасові господарські споруди від межі позивачки на відстань не менше, ніж 1,0 м.
Враховуючи, що відповідачкою не виконані рекомендації Шполянської міської ради ОТГ, позивачка звернулася за захистом своїх порушених прав до суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження права власності чи користування своєю земельною ділянкою та суміжною земельною ділянкою відповідачки. На думку суду першої інстанції, наявна в матеріалах справи копія технічного паспорту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , не підтверджує ні права власності, ні права користування майном за вказаною адресою.
Суд першої інстанції зробив висновок, що звернення позивачки до Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 , не було предметом розгляду виконавчого комітету чи сесії міської ради органу місцевого самоврядування. Суд зазначав, що листи відповіді міської ради, адресовані сторонам у справі, не є актами ради, міського голови, виконавчого комітету міської ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, в розумінні ст. ст. 59, 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та не є обов`язковими для виконання.
На думку суду першої інстанції, позивачем не доведено факт руйнування її огорожі саме від потрапляння атмосферних опадів у вигляді снігу з даху будинку відповідачки.
В рішенні суд першої інстанції вказав, що позивачкою не надано відповідних висновків експерта чи інших доказів у справі, які б вказували на те, що дійсно відповідачкою порушені вимоги чинного законодавства, і вказані порушення призвели до негативних наслідків у вигляді руйнування, зокрема її огорожі. Також не надано доказів розміщення тимчасової споруди на межі земельних ділянок. 
Суд був позбавлений можливості встановити власників чи користувачів цих земельних ділянок, та коло порушених прав особи, так як доказів про правий статус обох земельних ділянок матеріали справи не містять.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

16.10.2024 ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подала апеляційну скаргу, в якій, просить рішення суду першої інстанції скасувати та повністю задовольнити її позовні вимоги.
Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, безпідставним, таким, що постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що скаржник проживає у будинку АДРЕСА_2 , а з нею по сусідству в будинку АДРЕСА_1 по цій же вулиці проживає відповідачка ОСОБА_2 .
Зазначає, що відповідачка систематично порушує спільну межу землекористування, що і змусило її звернутися до Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади зі скаргою на неправомірні дії відповідачки.
Відповідачка рекомендації Шполянської міської ради ОТГ не виконала, що і змусило її звернутися за захистом своїх прав до суду. Враховуючи, що в судовому порядку захист своїх прав позивачка не отримала, вона змушена звернутися з апеляційною скаргою.
Вказує, що суд повинен захистити її право на використання земельної ділянки, яка по фактичному прийняттю перейшла їй у користування після смерті чоловіка.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила розглянути справу без її участі.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу Черкаського апеляційного суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції та апеляційним судом
       
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до виконуючого обов`язків голови Шполянської міської ради Кошового О. І. із заявою від 03.05.2023, в якій просила вирішити питання благоустрою, які виникли з приводу сусідства з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , яка систематично порушує будівельні та санітарні норми, а саме: покрівля не обладнана системою снігозатримання, що призводить до пошкодження огорожі її господарства при сході снігу з покрівлі. Свинарник побудований на межі, покрівля якого заходить у двір позивачки. Дощові та талі води з відходами затікають та розмивають грядки. Гноянка та смітник знаходяться також на межі та не огороджені. Крім того, сміття складає на межі і спалює. Помиї виливає через огорожу прямо до позивачки у двір. 
Листом № 01-36/К-499 від 01.06.2023 Шполянська міська рада об`єднаної територіальної громади повідомила ОСОБА_1 про розгляд її заяви щодо порушення благоустрою ОСОБА_2 . Порушені у заяві питання розглянуто комісією Шполянської міської ради ОТГ та представниками КЗ «Муніципальна інспекція» з виїздом 08.05.2023 на місце, для перевірки фактів, викладених у заяві. За результатами встановлено: відсутність на даху будинку гр. ОСОБА_2 снігозатримувачів; тимчасові господарські споруди гр. ОСОБА_2 розміщені на межі домоволодінь, чим порушено ДБН Б 2.2 -12:2019, відстань від межі до найбільш виступаючої конструкції стіни має бути не менше ніж 1,0 м. 
Також комісією встановлено, що місце для розміщення побутових відходів гр. ОСОБА_2 не порушує норми місць розташування таких відходів, а саме: відходи розташовані на відстані більше ніж 1,5 м від межі прилеглої сусідньої ділянки. Громадянці ОСОБА_2 направлено лист з рекомендаціями щодо встановлення снігозатримувачів на дах будинку та у місячний термін прибрати тимчасові господарські споруди від межі позивачки на відстані не менше 1,0 м. 
Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_2 власником домоволодіння зазначено ОСОБА_1 (а. с. 8 т. 1).
Згідно копії плану земельної ділянки (викопіювання з плану кварталу) сусіднім будинковолодінням АДРЕСА_2 є будинковолодіння АДРЕСА_1 (а. с. 9 т. 1). 

Мотивувальна частина
Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Сторони в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. 1, ч. 2 та ч. 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам виходячи з наступного.
Згідно з ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За приписами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується.
Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.
За змістом п. г ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.
Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).
Відповідно до ст. 104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров`я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше.
 Частиною 2 та 3 статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).
Підставою для подання позову про усунення перешкод  у користуванні земельною ділянкою є створення іншою особою перешкод власнику в реалізації  ним повноважень розпорядження  або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою цього  позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.
Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням права власника або землекористувача тощо).
Умовами для задоволення про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є сукупність таких обстави: майно знаходиться у  власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має бути визначено дії, які повинен здійснити відповідач для усунення порушень права власника (володільця) (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 12 серпня 2020 року у справі № 599/340/16-ц).
Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулася до виконуючого обов`язків голови Шполянської міської ради Кошового О. І. із заявою від 03.05.2023, в якій просила вирішити питання благоустрою, які виникли з приводу сусідства з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , яка систематично порушує будівельні та санітарні норми, а саме: покрівля не обладнана системою снігозатримання, що призводить до пошкодження огорожі її господарства при сході снігу з покрівлі. Свинарник побудований на межі, покрівля якого заходить у двір позивачки. Дощові та талі води з відходами затікають та розмивають грядки. Гноянка та смітник знаходяться також на межі та не огороджені. Крім того сміття складає на межі і спалює. 
Листом Шполянська міська рада об`єднаної територіальної громади № 01-36/К-499 від 01.06.2023 повідомила ОСОБА_1 про розгляд її заяви щодо порушення благоустрою ОСОБА_2 . Порушені у заяві питання розглянуто комісією Шполянської міської ради ОТГ та представниками КЗ «Муніципальна інспекція» з виїздом 08.05.2023 на місце, для перевірки фактів, викладених у заяві. За результатами встановлено: відсутність на даху будинку гр. ОСОБА_2 снігозатримувачів; тимчасові господарські споруди гр. ОСОБА_2 розміщені на межі домоволодінь, чим порушено ДБН Б 2.2 -12:2019, відстань від межі до найбільш виступаючої конструкції стіни має бути не менше ніж 1,0 м. 
Також комісією встановлено, що місце для розміщення побутових відходів гр. ОСОБА_2 не порушує норми місць розташування таких відходів, а саме: відходи розташовані на відстані більше ніж 1,5 м від межі прилеглої сусідньої ділянки. Громадянці ОСОБА_2 направлено лист з рекомендаціями щодо встановлення снігозатримувачів на дах будинку та у місячний термін прибрати тимчасові господарські споруди від межі позивачки на відстані не менше 1,0 м. 
Статтею 1 ЗУ «Про будівельні норми» визначено, що державні будівельні норми – це нормативний акт, затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері будівництва. 
Згідно п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» при розміщенні будинків в кварталах із сформованою забудовою для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м. При цьому, має бути забезпечене виконання необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок або взаємоузгоджене водовідведення згідно з вимогами ДБН В.1.1-25.
Позивачка,  як особа, яка вважає, що її права та інтереси порушено відповідачкою, обґрунтовуючи свої вимоги наявністю перешкод у користуванні належною їй власністю, не надала належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять доказів про правовий статус обох земельних ділянок, що в свою чергу позбавило суд можливості встановити власників чи користувачів цих земельних ділянок та коло порушених прав особи.
Надана позивачкою копія технічного паспорту на житловий будинок садибного типу по АДРЕСА_2 не підтверджує право власності та, відповідно, не заміняє собою свідоцтво про право власності чи інший правовстановлюючий документ, не дає право володіти, користуватись чи розпоряджатись нерухомістю - це лише документ, який фіксує технічні дані об`єкта.
Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09.02.2022 у справі № 752/9104/18.
Відповідно до п. 2 Порядку проведення технічної інвентаризації затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 р. № 488 технічний паспорт - документ, що складається з текстових та графічних матеріалів, які містять інформацію про склад, фактичну площу, об`єм, технічний стан об`єкта нерухомого майна, виготовлених на підставі матеріалів технічної інвентаризації за результатами технічної інвентаризації на дату її проведення.
Крім того, колегія суддів зауважує, що скаржницею не надано доказів на підтвердження того, що внаслідок дій відповідачки були порушені її права, а також те, що споруджені відповідачкою тимчасові господарські споруди існують на час розгляду справи та споруджені з порушенням межі між земельними ділянками, що, у свою чергу, порушує правила добросусідства.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що звернення позивачки до Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 , не було предметом розгляду виконавчого комітету чи сесії міської ради органу місцевого самоврядування. Листи відповіді міської ради, адресовані сторонам у справі, не є актами ради, міського голови, виконавчого комітету міської ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, в розумінні ст. 59, 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та не є обов`язковими для виконання.
Згідно абз. б ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, зокрема, належить вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.
Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 73 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території. Місцеві органи виконавчої влади, підприємства, установи та організації, а також громадяни несуть встановлену законом відповідальність перед органами місцевого самоврядування за заподіяну місцевому самоврядуванню шкоду їх діями або бездіяльністю, а також у результаті невиконання рішень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, прийнятих у межах наданих їм повноважень.
Оскільки листи Шполянської міської ради об`єднаної територіальної громади містили рекомендаційний характер, то на думку суду апеляційної інстанції, вони не є достатніми доказами, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи та задовольнити позовні вимоги.
Інших доказів, визначених ст. 76 ЦПК України, позивачка суду не надала, клопотань про виклик свідків, спеціалістів чи призначення відповідних судових експертиз не заявляла.
Отже, наведені в апеляційній скарзі  доводи переважно зводяться до незгоди із висновком суду першої інстанції стосовно оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставинах, спрямовані на переоцінку цих доказів і обставин.
Враховуючи, що позивачка не довела чим саме відповідачка порушила її права та охоронювані законом інтереси, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для задоволення її позову.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», § § 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 16 вересня 2024 року – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Текст постанови складено 11 грудня 2024 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

                                                                        Т. Л. Фетісова