ПОСТАНОВА 
Іменем України

12 листопада 2024 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 405/2759/21
провадження № 22-ц/4809/1575/24 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
       Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дьомич Л.М., Письменного О.А.,
за участі секретаря судового засідання Гончар О.В.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 вересня 2024 року у складі судді Шевченко І.М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні з виплатою компенсації вартості частки.
В обґрунтування позову зазначав, що за договором купівлі-продажу від 09.10.2001 його мати ОСОБА_4 купила будинок АДРЕСА_1 . З того часу він там був зареєстрований і періодично проживав, коли приїздив з заробітків. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 його мати померла. Після її смерті двоє спадкоємців прийняли спадщину шляхом подачі заяв до Кіровоградської районної державної нотаріальної контори, а саме: 28.09.2005 - його сестра ОСОБА_5 і 07.10.2005 - він.
18.01.2006 спадкоємці отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно - житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 ; земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,76 га, під номером 29. 
Позивач зазначав, в 2006 році свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно – спірний будинок, не отримували.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його сестра ОСОБА_5 . За життя вона свідоцтво про право на спадщину на спірний будинок не отримувала, а він отримав свідоцтво про право на спадщину на частину спірного будинку 02.11.2015. Свідоцтво зареєстроване в реєстрі за № 2-288.
Прийнявши спадщину після смерті матері він та сестра домовилися про наступне: ОСОБА_5 буде користуватися земельною ділянкою (паєм) - здавати її в оренду, отримувати плату, а він буде проживати в спірному будинку. Їй було відомо про непридатний для проживання стан будинку, з її згоди він там здійснював ремонтні роботи. Протягом 10 років сестра обдноособово підписувала договір оренди землі і отримувала орендну плату.
Позивач вказував, що після смерті сестри, з 02.09.2013 по 2018 рік, її чоловік - ОСОБА_2 , відповідач у справі, до нього не звертався з жодною пропозицією щодо спірного житлового будинку, він знав про домовленості.
В 2018 році відповідач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Рішенням суду від 13.05.2019 по справі № 404/6959/18 його позов задоволено, за ОСОБА_2  визнано право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку будинку АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 .
Зазначав, що сестра зі своєю сім`єю весь час проживала в АДРЕСА_3 , у спірному будинку вона та члени її сім`ї ніколи не проживали і не проживають, ініціатором звернення в суд був не відповідач, а його донька ОСОБА_3 . Після отримання рішення суду вона неодноразово приїздила до нього додому, вчиняла сварки, заявляючи, що вона має намір вселитися в будинок і проживати в ньому. 
Вказував, що з часу прийняття спадщини сестрою після смерті матері, сестра будинок не утримувала, не проводила в ньому ремонтні роботи, не облаштовувала прилеглу територію біля будинку, вказані дії проводились ним. На час відкриття спадщини будинок був у занедбаному стані і непридатному для проживання. З 2009 року він почав робити ремонт в будинку, а в 2011 році вселився із сім`єю до будинку. Протягом періоду вересень 2011 року – 2021 рік ремонтні роботи в будинку тривали, що підтверджується наданими ним документами. Ремонтні роботи та облаштування прилеглої території проводились ним за власні кошти.
Зауважив, що вартість спірного будинку на момент прийняття спадщиною сестрою (станом на 2005 рік) складала 155 500 грн. З вказаного часу якісно-технічні характеристики та грошова оцінка будинку внаслідок його трудових і грошових затрат, зазнали суттєвих змін, його вартість суттєво збільшилася і складає 673 100 грн., що дає йому підстави для звернення в суд з позовом про стягнення з відповідача половини понесених на утримання будинку витрат в розмірі 258 800 грн. (673 100 грн. - 155 500 грн.) = 517 600 грн. : 2), виходячи з часток співвласників у праві спільної часткової власності, але вважає, що єдиним правильним вирішенням спору між ними є припинення права відповідача на частку у спільному майні з виплатою йому компенсації вартості його частки.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив припинити право власності відповідача на частку будинку АДРЕСА_1 , належного йому на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13 травня 2019 року по справі 404/6959; стягнути з нього на користь ОСОБА_2 вартість його частки в розмірі 77 750 грн., а також стягнути судові витрати.
Короткий зміст зустрічного позову
       16.06.2021 відповідач ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про усунення перешкод шляхом вселення.
       Зустрічний позов обґрунтований тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.05.2019 у справі №404/6959/18 визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 . 
ОСОБА_2 є співвласником будинку, він має рівні права з ОСОБА_1 на проживання в ньому. Відповідач чинить перешкоди для проживання позивачем у будинку АДРЕСА_1 . Неодноразово позивач намагався вселитися до будинку, що виявилося неможливо через вчинення перешкод відповідачем, при спробах вселитися до будинку позивачем викликалася поліція. 
ОСОБА_2 просив зобов?язати  ОСОБА_1 усунути перешкоди у користуванні йому будинком АДРЕСА_1 шляхом вселення ОСОБА_2 до будинку та передання ключів від нього.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 липня 2024 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 08 квітня 2024 року залучено до участі у справі як співвідповідача - ОСОБА_3 .
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
       Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 вересня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні з виплатою компенсації вартості частки та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод шляхом вселення – відмовлено.
Судові витрати по справі віднесено за рахунок сторін.
Короткий зміст вимог і доводів апеляційних скарг
Не погоджуючись з рішенням суду в частині розподілу судових витрат, ОСОБА_3 , інтереси якої представляє адвокат Усатенко Ю.Ю., подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 10000 грн, понесених нею на правничу допомогу.
Апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Грицина В.І., обґрунтована доводами тотожними тим, що зазначні в позовній заяві.
Зокрема, представник позивача вказала, що висновки суду не відповідають обставинам справи та судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права.
Просила скасувати рішення суду в частині вирішення первісного позову з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення поданого ОСОБА_1 позову.
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вказав, що рішення суду в частині відмови в задоволенні первісного позову є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.
Судом першої інстанції встановлено такі обставини
Судом встановлено, що сторони у справі є співвласниками житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 . Позивачеві ОСОБА_1 частка вказаного будинку належить на підставі свідоцтва право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Кіровоградської державної нотаріальної контори Усач Т.А. зареєстрованого за реєстровим № 2-288, а відповідачу ОСОБА_2 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.05.2019 року (справа № 404/6959/18) відповідно до якого за ним визнано право власності на частку в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
08.07.2022 ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 належну йому 1/2 частку у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 . Вказаний договір дарування посвідчений державним нотаріусом Куроп`ятник В. М. за реєстровим № 4-451.
Вартість будинку у 2005 році (згідно висновку експерта) в перерахунку до долара США (згідно службового розпорядження НБУ від 02.12.2005 року курс гривні до долара США 5,05 грн.) становить 155 500,00:5,05 = 30 792 долара США, а вартість будинку у 2019 році (згідно висновку експерта) в перерахунку до долара США (згідно повідомлення НБУ від 02.12.2019 року курс гривні до долара США 23,97 грн.) становить 673 100:23,97 = 28 080 долара США.
Протягом періоду з 2011 по 2021 рік позивачем проводились ремонтні роботи в будинку, що підтверджується наданими ним документами. Ремонтні роботи та облаштування прилеглої території проводились ним за власні кошти. 
Право власності співвласника на частку у спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною і саме ця обставина є визначною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників, а тому враховуючи рівність часток співвласників, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .
Щодо вимог зустрічного позову, то ОСОБА_2 не надано доказів, які перешкоди йому чинились щодо вселення в будинок так і самої обставини намагання його вселитись.
Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення         
В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та його представник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити. 
Представник відповідача ОСОБА_3 також підтримав доводи своєї апеляційної скарги.
Відповідач ОСОБА_2 , який був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засіданння апеляційного суду не з`явився.
Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.
За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в  постановах Верховного Суду.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і  заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1  не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга  ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відмовляючи в задоволенні первісного позову ОСОБА_1  суд дійшов висновку, що позивачем не доведено усіх обставин необхідних для припинення права власності відповідача на частку спірного будинку. Вирішуючи зустрічний позов, суд зазначив, що відповідач ОСОБА_2 не довів факту порушення його прав щодо користування зазначеним будинком. У зв`язку з відмовою у первісному та зустрічному позову, суд відніс судові витрати у даній справі за рахунок сторін.
В частині вирішення зустрічного позову судове рішення не оспорюється сторонами, а тому перегляду в апеляційному порядку не підлягає.
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).
Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Частинами першою - третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. 
Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно зі статтею 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 зроблено висновок про те, що не зазначення у статті 365 ЦК України конструкції «за наявності одночасно» свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї).
Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.
Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 0110/19 від 01.12.2019, складеного за ініціативою позивача, дійсна вартість будинку у 2005 році в перерахунку до долара США (згідно службового розпорядження НБУ від 02.12.2005 курс гривні до долара США 5,05 грн.) становить 155 500,00 : 5,05 = 30 792 долара США, а вартість будинку у 2019 році (згідно висновку експерта) в перерахунку до долара США (згідно повідомлення НБУ від 02.12.2019 року курс гривні до долара США 23,97 грн.) становить 673 100:23,97 = 28 080 долара США. 
Питання про те, чи можливий поділ спірного будинку в натурі перед експертом не ставилося у зв`язку з цим відсутні підстави вважати доведеним, що спірний будинок не підлягає поділу в натурі. 
Протягом періоду з 2011 по 2021 рік позивачем проводились ремонтні роботи в будинку, що підтверджується наданими ним документами. Ремонтні роботи та облаштування прилеглої території проводились ним за власні кошти без погодження з відповідачем.
Проте, оскільки проведення  згаданих ремонтних робіт у спірному будинку було здійснено без домовленості з іншим співвласником  ОСОБА_2 , то  згідно положень ст. 357 ЦК України ОСОБА_1  не має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності. 
За таких обставин, враховуючи рівність часток співвласників у спірному майні, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для припинення права відповідачів на частку будинку АДРЕСА_1 .
Зазначене відповідає правовій позиції, що викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 та в постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року в справі № 750/11178/17.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а направлені виключно на переоцінку доказів.
Що стосується апеляційної скарги ОСОБА_3 , яка не погоджується з вирішенням суду в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, то тут слід зазначти наступне. 
Відповідно до вимог ч. 2, 8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. 
Відповідно до пюп.1,2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Так, у відзиві на позовну заяву адвокат Усатенко Ю.Ю. зазначив, що ОСОБА_3 витратила в суді першої інстанції на професійну правничу допомогу 10000,00 грн.
В апеляційній скарзі, поданій на рішення суду першої інстанції, адвокат Усатенко Ю.Ю. зазначив, що ОСОБА_3 витратила в суді апеляційної інстанції на професійну правничу допомогу 5000,00 грн. 
Судові витрати, понесені ОСОБА_3 у суді першої інстанції на правничу допомогу підтверджуються договором про надання професійної правничої допомоги від 29.05.2024, ордером серія ВА 1082365, та квитанцією прибуткового касового ордера № 104 від 29.05.2024.
До апеляційної скарги ОСОБА_6 надано договір про надання професійної правничої допомоги від 28.09.2024, ордер серія ВА 1092548, та квитанція прибуткового касового ордера № 235 від 28.09.2024.
За таких обставин, зважаючи, що судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , відповідач має право ставити питання про компенсацію позивачем витрат понесених нею на професійну правничу допомогу.
При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. 
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Урахувавши характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу надану ОСОБА_3 в суді першої інстанції має складати 5000 грн, а у суді апеляційної інстанції – 3000 грн. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольняє частково в частині розподілу витрат на пофесійну правничу допомогу. В іншій частині рішення суду зміні чи скасуванню не підлягає. 
Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу позивача без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 вересня 2024 року змінити в частині розподілу судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати, понесені на сплату витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п?ять тисяч) гривень.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати, понесені на сплату витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 3000 (три тисячі) гривень.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 19 листопада 2024 року.

Головуючий суддя                                                         А.М. Головань

Судді                                                                                 Л.М. Дьомич

                                                                                       О.А. Письменний