ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8395/24 Справа № 243/2386/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сидоренко І. О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 243/2386/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

розглянувши  у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження,    відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу  відповідача Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області  на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 червня 2024 року, яке ухвалено суддею Сидоренком І.О. в режимі дистанційного провадження та повне судове рішення складено 14 червня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_2 . 
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача -  ОСОБА_3 . 
Після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої увійшла нарахована, але недоотримана за життя пенсія. 
З метою отримання інформації щодо недоотриманих пенсійних виплат ОСОБА_2 , позивач, звернувся з запитом до Управління ПФУ в Новоазовському районі Донецької області, проте, у наданні відповіді йому було відмовлено. 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року було визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Донецькій області щодо ненадання позивачу повної достовірної та об`єктивної інформації стосовно заборгованості по виплаті пенсії за період з 01 січня 2014 року по 21 грудня 2020 року та зобов`язано надати повну, достовірну та об`єктивну інформацію. 
09 лютого 2023 року ГУ ПФУ в Донецькій області, на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року, надало розрахунок нарахованої, але не виплаченої пенсії ОСОБА_2 за період з 01 вересня 2014 року по 30 квітня 2018 року. Проте, запитувана інформація вимагалась за період з 01 січня 2014 року по 21 грудня 2020 року. З метою отримання повної інформації щодо недоотриманих пенсійних виплат ОСОБА_3 , позивач звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області, але також отримав відмову. При зверненні в ГУ ПФУ в Донецькій області з адвокатськими запитами Пенсійний фонд відмовив в наданні повної, достовірної та об`єктивної інформації по недоотриманій пенсії померлого ОСОБА_3 мотивуючи тим, що інформацію про суми пенсії, які залишилися недоотриманими у зв`язку зі смертю пенсіонерів, органи ПФУ, відповідно до вимог ст.46 Закону України «Про нотаріат», надають нотаріусам. 
23 лютого 2023 року позивач звернувся з листом до Міністерства юстиції України з проханням надати інформацію про приватного нотаріуса Скалун Р.В. з метою реалізації своїх прав на спадкове майно, а також про можливість звернення до нотаріусів на теренах м. Львова. З витягів зі спадкового реєстру відомо, що спадкові справи після батьків позивача відкривав приватний нотаріус Скалун Р.В., який знаходився в м. Маріуполі Донецької області. Заяв про зупинення нотаріальної діяльності від приватного нотаріуса Скалуна Р.В. не надходило. Територія Маріупольського району Донецької області з 05 березня 2022 року віднесена до тимчасово окупованих територій. У зв`язку з відсутністю доступу до вже заведеної спадкової справи, що перешкоджає на теперішній час отриманню Свідоцтва про право на спадщину, позивач може визнати право власності на спадкове майно в судовому порядку.
08 червня 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності в порядку спадкування. 
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2023 року у справі № 462/4343/23 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання права власності в порядку спадкування – задоволено. 
Визнано за ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію в сумі 61 127,25 грн. після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Визнано за ОСОБА_1 , право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію в сумі 72690,08 грн. після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
26 січня 2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з листом, в якому просив виконати рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2023 року у справі № 462/4343/23.
07 березня 2024 року Головне управлінням пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило рішенням (листом) № 5243-2524/К-02/8-0522/24, що нараховувати та виплачувати недоотримані пенсії померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підстави відсутні, оскільки такого обов`язку не передбачено судовим рішенням.
Посилаючись на викладене, позивач просив суд: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не нарахування та невиплаті недоотриманої пенсії позивачу у розмірі 61127,25 грн. в порядку спадкування після смерті його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та у розмірі 72 690,08 грн. в порядку спадкування після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити недоотриману пенсію у розмірі 61127,25 грн. в порядку спадкування після смерті його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити недоотриману пенсію у розмірі 72 690,08 грн. в порядку спадкування після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з відповідача на користь позивача, судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 червня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код юридичної особи: 13486010, місцезнаходження: Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3), щодо не виплати недоотриманої пенсії  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 , у розмірі 61 127,25 грн. в порядку спадкування після смерті його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та у розмірі 72 690,08 грн. в порядку спадкування після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , протиправними.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код юридичної особи: 13486010, місцезнаходження: Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3) виплатити  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 , недоотриману пенсію у розмірі 61 127,25 грн. в порядку спадкування після смерті його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ідентифікаційний код юридичної особи: 13486010, місцезнаходження: Донецька область, м.Слов`янськ, пл.Соборна, 3) виплатити  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 , недоотриману пенсію у розмірі 72 690,08 грн. в порядку спадкування після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у сумі 605 гривень 60 копійок.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні заявлених позовних вимог відмовити. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, ОСОБА_1 посилається на те, що Головним управлінням не виконано судове рішення у справі № 462/4343/23, проте, ні резолютивна, ні мотивувальна частина рішення суду не містить зобов`язання Головного управління щодо виплати позивачу недоотриманої пенсії, що увійшла до складу спадщини. Питання про те, яким чином та у який спосіб здійснюється звернення осіб до органів Фонду з відповідними заявами, які документи повинні бути при цьому надані, яким чином та у який строк розглядається заява та приймається відповідне рішення, врегульовано Порядком № 22-1. Відповідно до пункту 2.26. Порядку № 22-1 для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. Натомість, заяви про виплату недоотриманої пенсії, що увійшла до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , подані у встановленому законом порядку, до органів Фонду не надходили, а тому позовні вимоги є безпідставними.
Вказує, що судом першої інстанції не було враховано, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії.
Також, зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися до нотаріальних органів з заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину для завершення спадкування щодо спадщини, яка була відкрита на окремих територіях України до початку їх тимчасової окупації, введення воєнного стану та щодо якої спадкова справа була зареєстрована у Спадковому реєстрі, але не була закінчена.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.
Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.
У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції – залишенню без змін, з наступних підстав.
Як установлено судом і підтверджено матеріалами справи, відповідно до свідоцтва про смерть виданого повторно,  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла  ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Шевченко Новоазовського району Донецької області у віці 86 років, про що 23 квітня 2021 року складено відповідний актовий запис № 795.
Відповідно до свідоцтва про смерть виданого повторно,  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер  ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Шевченко Новоазовського району Донецької області у віці 91 року, про що 23 квітня 2021 року складено відповідний актовий запис № 796.
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2023 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 січня 2024 року в справі № 462/4343/23 визнано за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію в сумі 61 127,25 грн. після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію в сумі 72 690,08 грн. після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до звернення від 26 січня 2024 року слідує, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з листом, в якому просив виконати рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2023 року у справі № 462/4343/23.
Згідно відповіді від 07 березня 2024 року №5243-2524/К-02/8-0500/24 Головне управлінням пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило, що зобов`язання Головного управління щодо нарахування та виплати недоотриманої пенсії померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутні.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходив з того, що оскільки позивач набув право власності на недоотриману пенсію померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , то відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повинно виплатити усю суму грошових коштів, а відмова у виплаті цих коштів є незаконною. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Згідно за ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Суд зазначає, що положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Відповідно до частин 3,4 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 79 ЦПК України).
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як встановлено судом, рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2023 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 січня 2024 року в справі № 462/4343/23, визнано за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію в сумі 61 127,25 грн. після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визнано за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію в сумі 72 690,08 грн. після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенцію ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Прийнявши спадщину в установленому законом порядку, спадкоємець набув право на все майно, яке належало спадкодавцеві на час смерті, а тому відповідно до статті 1227 ЦК України він має право на її отримання.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 13 квітня 2022 року у справі № 220/30/21, від 23 лютого 2022 року у справі № 428/10113/20.
За таких обставин, позивач ОСОБА_1 набув право власності на кошти в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію в сумі 61 127,25 грн. після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в сумі 72 690,08 грн. після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2023 року.
Отже, позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом, набув право власності на кошти в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію в сумі 61 127,25 грн. після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в сумі 72 690,08 грн. після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Між тим, на звернення позивача про виплату недоотриманої пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило, що зобов`язання до Головного управління щодо нарахування та виплати недоотриманої пенсії померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відсутні.
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що відповідач перешкоджає реалізації права позивача, як власника майна в порядку спадкування, на отримання недоотриманої пенсії після померлих батьків, а тому позовні вимоги щодо визнання дій Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не виплати недоотриманої пенсії  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 , у розмірі 61 127,25 грн. в порядку спадкування після смерті його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та у розмірі 72 690,08 грн. в порядку спадкування після смерті його батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , протиправними, а також щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області виплатити ці кошти позивачеві, є законними та підлягають задоволенню.
Доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про те, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії, в тому числі і спадкоємцями, колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на те, що право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману пенсію в сумі 61 127,25 грн. після смерті ОСОБА_2 та в сумі 72 690,08 грн. після смерті ОСОБА_3 , визнане за позивачем рішенням суду, що набрало законної сили та у відповідності до ст. 18 ЦПК України є обов`язковим для виконання для всіх органів державної влади, в тому числі і для Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Не можна прийняти доводи Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про те, що, згідно п 2.26. Порядку № 22-1, для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.
Так, як вірно враховано судом першої інстанції, прийнятним для цієї справи є рішення Європейського суду з прав людини від 20.10.2011 (остаточне 20/01/2012) у справі "Рисовський проти України" (Заява №29979/04) щодо важливості принципу "належного урядування". Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і якість їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприяють юридичній визначеності у цивільних правовідносини Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Очевидним є те, що особа, право на спадкування якої підтверджено рішенням суду, повинна мати можливість реалізувати таке право.
Проте, у Порядку № 22-1 не запроваджено процедури отримання особою недоотриманої пенсії спадкодавця, якщо право такої особи на спадкування підтверджено судовим рішенням, а не свідоцтвом про спадкування.
Вказана обставина не сприяє юридичній визначеності у цивільних правовідносинах; державний орган, який не впровадив таких процедур (правління Пенсійного фонду України), не повинен мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.
Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Отже, судове рішення, яке набрало законної сили, відповідно до якого за особою визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавців, на недоотриману пенсію останніх, є обов`язковим для врахування органом пенсійного фонду.
За наведених вище підтсав колегією суддів не приймаються до уваги й доводи апеляційної скарги про те, що позивач не позбавлений права звернутися до нотаріальних органів з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину для завершення спадкування щодо спадщини, яка була відкрита на окремих територіях України до початку їх тимчасової окупації, введення воєнного стану та щодо якої спадкова справа була зареєстрована у Спадковому реєстрі, але не була закінчена.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами, а доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.
Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - залишити без задоволення.
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 червня 2024 року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 01 жовтня 2024 року.

Головуючий: 

Судді: