ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року                                 
м. Харків

справа № 643/4325/24
провадження № 22-ц/818/2858/24   

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Тичкової О.Ю.,
суддів колегії - Маміної О.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.
сторони справи:

заявник - ОСОБА_1 
заінтересована особа - Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харків апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 травня 2024 року ухвалене у складі судді Довготько Т.М.,-

ВСТАНОВИВ:
       
У квітні 2024 ОСОБА_2 , яка діяла в інтересах ОСОБА_1  звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті її чоловіка ОСОБА_3 .. Просила встановити факт того, що громадянин України ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лисичанськ Луганської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Волгоград Волгоградської області російської федерації, причина смерті - ендотоксикоз; новоутворення злоякісне первинне нижньої третини стравоходу з поширенням на шлунок; гіпертензивна хвороба серцево-судинна атеросклеротична, атеросклеротична хвороба серця.

Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Волгоград Волгоградської області російської федерації помер чоловік заявника - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Лисичанськ Луганської області. Згідно довідки про смерть № С-04568 від 26.12.2023, виданої Відділом РАЦС №1 адміністрації міського округу - місто Волжський Волгоградської області за формою №11, причина смерті ОСОБА_3 - ендотоксикоз; новоутворення злоякісне первинне нижньої третини стравоходу з поширенням на шлунок; гіпертензивна хвороба серцево-судинна атеросклеротична, атеросклеротична хвороба серця. На підставі довідки про смерть було видано свідоцтво про смерть громадянина України ОСОБА_3 спеціалізованим відділом державної реєстрації смерті управління записів актів цивільного стану, а саме, 93400033 відділ РАЦС №1 адміністрації міського округу - місто Волжський Волгоградської області на рф. Проте оригіналу або дублікату зазначеного свідоцтва заявниця не має. З російською федерацією відсутні дипломатичні відносини иа поштовий зв`язок, а отримати в інший спосіб свідоцтво про смерть або його дублікат неможливо. 

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 травня 2024 року  у задоволенні заяви відмолено.

Рішення обґрунтовано тим, що смерть чоловіка заявника ОСОБА_3 на території російської федерації в м. Волгоград Волгоградської області зафіксовано відповідним державним органом іноземної держави. У своєму позові заявниця вказує що має оригінал свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 у своїй заяві до суду . В силу вимог постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» від 04 лютого 2023 року № 107, зазначений документ не потребує засвідчення апостилем і подальшої легалізації, та вважається дійсним на території України. У зв`язку з цим необхідність у реєстрації факту смерті ОСОБА_3 компетентними органами державної реєстрації актів цивільного стану України та видачі українського свідоцтва про смерть відсутня. Заявник ОСОБА_1 не позбавлена можливості використовувати свідоцтво про смерть свого чоловіка, видане компетентними органами іноземної держави у будь-яких правовідносинах на території України, зокрема, щодо оформлення спадщини, тощо.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити заяву. 

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що що факт смерті і?і? чоловіка відбувся в момент проживання в краі?ні, яка наразі є територією краі?ни-агресора, а медичнии? документ, що може бути прии?нято відділом державноі? реєстраціі? актів цивільного стану для здіи?снення реєстраціі? смерті - відсутніи?. Підтвердженням смерті ОСОБА_3 , якии? помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на територіі? росіи?ськоі? федераціі?, крім медичноі? довідки про смерть є свідоцтво про смерть серіі? НОМЕР_2 від 26.12.2023, видане в російській федерації. Скаржник зазначив, що через віи?ськову агресію росіи?ськоі? федераціі? проти Украі?ни Заявниця не має можливості отримати оригінал свідоцтва для проставлення апостиля та прии?няття спадщини. Зазначає, що наразі вона позбавлена можливості зареєструвати смерть чоловіка в іншии? спосіб окрім як рішення суду, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що дасть можливість отримати і?и? свідоцтво про смерть чоловіка, видане державним органом Украі?ни. Апелянт наголосив, що За повідомленням Міністерства закордонних справ Украі?ни дію Конвенціі? про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімеи?них та кримінальних справах, вчиненоі? від імені Украі?ни у місті Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованоі? Законом Украі?ни від 10 листопада 1994 року No240/94-ВР, та Протоколу до Конвенціі? про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімеи?них та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені Украі?ни у місті Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом Украі?ни від 03 березня 1998 року No140/98-ВРу відносинах з Росіи?ською Федерацією та Республікою Білорусь зупинено з 27 грудня 2022 року. Скаржник наголосив, що з огляду на зброи?нии? конфлікт між Украі?ною та росіи?ською федерацією, ОСОБА_1 ?вна позбавлена фізичноі? можливості звернутися із заявою про видачу дубліката свідоцтва про смерть ОСОБА_3 на територіі? росіи?ськоі? федераціі? та апостилювання цього документа відповідними органами росіи?ськоі? федераціі?. 

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_5 , дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. 

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи заявник ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12-14, 9).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Лисичанськ, Луганської області є чоловіком заявника ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.17).

Відповідно до даних копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 від 26 грудня 2023 року серії НОМЕР_1 , видане Відділом РАЦС №1 адміністрації міського округу - місто Волжський Волгоградської області ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лисичанськ Луганської області, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Волгоград Волгоградської області російської федерації, причина смерті - ендотоксикоз; новоутворення злоякісне первинне нижньої третини стравоходу з поширенням на шлунок; гіпертензивна хвороба серцево-судинна атеросклеротична, атеросклеротична хвороба серця (а.с.16); 

Зазначене також підтверджується даними копії довідки про смерть ОСОБА_3 № С-04568 від 26 грудня 2023 року (а.с.10).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.

ЦПК України передбачає чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи ДРАЦСу можуть видати свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

У частинах третій - четвертій статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті здійснюється на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі якого здійснюється державна реєстрація смерті, встановлені Інструкцією про порядок заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть, затвердженою наказом Міністерством охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545.

Відповідно до вказаної Інструкції лікарське свідоцтво про смерть видається лікарем медичного закладу, що лікував померлого, на підставі спостережень за хворим і запису в медичній документації, які відображали стан хворого до його смерті, або патологоанатомом на підставі вивчення медичної документації  і результатів розтину.
Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану  в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня  2000 року за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

У зв`язку з військовою агресією рф проти України та повномасштабним вторгненням 24 лютого 2022 року російських військ на територію України задля знищення Української держави, захоплення силою української території та встановлення окупаційного контролю Президент Володимир Зеленський підписав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

У відповідь на акт збройної агресії рф проти України Президент України Володимир Зеленський підтримав пропозицію Міністерства закордонних справ України про розрив дипломатичних відносин України з рф, про що 24 лютого 2022 року оголошено на офіційному веб-сайті Міністерства закордонних справ України.

На доручення Глави Української держави Міністерство закордонних справ України розпочало процедуру розриву дипломатичних відносин відповідно до норм міжнародного права.

01 грудня 2022 року прийнято Закон України № 2783-IX «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» (далі - Закон № 2783-IX).

Закон № 2783-IX передбачає: 
зупинення дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України  у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року (далі - Мінська конвенція та Протокол), вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР, у відносинах з рф та Республікою Білорусь (стаття 1);
вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року  № 240/94-ВР, та Протоколу до неї, вчиненого від імені України у м. Москві  28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року № 140/98-ВР (стаття 2).

Відповідно до статті 72 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, якщо договором не передбачається інше або якщо учасники не погодились про інше, зупинення дії договору відповідно до його положень або відповідно до цієї Конвенції звільняє учасників, у взаємовідносинах яких зупиняється дія договору, від зобов`язання виконувати договір у своїх взаємовідносинах протягом періоду зупинення.

Стаття 25 Закону України «Про міжнародні договори України» містить аналогічну норму, відповідно до якої зупинення дії міжнародного договору України за умов, якщо договір не передбачає іншого, чи за відсутності іншої домовленості з іншими його сторонами, звільняє Україну від зобов`язання виконувати його протягом періоду зупинення дії договору з тими його сторонами, з якими зупинено дію договору, і не впливає стосовно іншого на встановлені договором правові відносини України з іншими його сторонами.

З дати зупинення дії Конвенції 1993 року у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь до документів, виданих на території цих країн, при їх пред`явленні на території України застосовуватиметься вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, яка була підписана 05 жовтня 1961 року  в м. Гаазі. 

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що свідоцтво про свідоцтво про смерть серіі? НОМЕР_2 від 26.12.2023, видане в російській федерації може підтверджувати факт смерті лише у випадку засвідчення його оригіналу (дублікату) апостилем.

Водночас для захисту прав і свобод громадян України та інших осіб, що мають документи вказаних країн, Кабінет Міністрів України врегулював питання використання документів цих країн на час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування.

Так, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого  2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Однак зазначені норми незастосовні у правовідносинах за участю рф.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі №643/1873/23.

Суд при відмові у встановленні факту смерті виходив з того, що свідоцтво про смерть чоловіка, яке має заявниця видане на території російської федерації і оригінал якого має заявниця не потребує будь-якої легалізації.

Проте відповідно до пояснень представника ОСОБА_1 остання не має оригіналу свідоцтва про смерть і у зв`язку із відсутністю у держави України дипломатичних відносин з рф та навіть поштового сполучення з зазначеною країною, позбавлена можливості його отримати. 
Статтею17 Закону України від 01 липня 2010 року «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:
1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою;
2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Відповідно до п.8 ч.1ст.315ЦПК України  судрозглядає справи про встановленняфакту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів (стаття 319 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Важливою складовою принципу верховенства права є принцип правової визначеності.
Європейська Комісія «За демократію через право» (Венеційська Комісія) у Доповіді про правовладдя, ухваленій на її 86-му пленарному засіданні, що відбулося 25-26 березня 2011 року, зазначила, що правова визначеність у державі, яка керується верховенством права, зокрема, передбачає, що текст закону має бути легкодоступним; закони мають бути застосовані у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю; юридичні норми мають бути чіткі і точні; держава повинна дотримуватись взятих на себе певних зобов`язань, виконувати покладені на неї певні функції чи виголошені нею перед людьми певні обіцянки (поняття «законних очікувань»).

Судова колегія вважає доведеним, що заявниця - громадянка України позбавлена юридичної можливості засвідчити в Україні факт смерті чоловіка в позасудовий спосіб внаслідок обставин, що не залежали від неї - військової агресії рф проти України та неможливістю звернутися до органів реєстрації громадянського стану де видано свідоцтво про смерть, що не визнається дійсним в Україні з наведених вище підстав.

Безпідставними є посилання суду на те, що факт смерті чоловіка заявника не потребує додаткового підтвердження, оскільки мав місце на території іншої держави, у зв`язку з чим неможливо встановити такий факт повторно рішенням суду в Україні.

Особисті немайнові та майнові права заявника перебувають у стані правової невизначеності, фактично заявниця перебуває у статусі одруженої та позбавлена прав, які пов`язані з оформленням спадкових прав, а, отже, потребує гарантованого Конституцією України та міжнародними договорами державного захисту.

Подібна за змістом до спірної ситуація стосується встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України.

Статтею 317 ЦПК України врегульовано особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України.

Згідно із частиною третьою статті 317 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Державну реєстрацію смерті на підставі рішення суду про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України проводить відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду в день надходження такого рішення в паперовій формі або будь-який відділ державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника в день отримання рішення суду у спосіб, передбачений абзацами п`ятим, шостим пункту 3 глави 1 розділу II цих Правил (абзац сто двадцять шостий пункту 8 глави 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану).

Відповідно до частин дев`ятої-десятої статті 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

З огляду на зазначене судова колегія не погоджується з висновком суду про відсутність підстав для задоволення заяви та вважає за можливе застосувати до спірних правідносин аналогію закону та встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Лисичанськ Луганської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Волгоград Волгоградської області російської федерації. 
Вищезазначенирй висновок суд відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі №643/1873/23.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_2 , яка діє в інтересах  ОСОБА_1  підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення заяви.

Керуючись статтями 367,368,374,376,381-384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 травня 2024 року  - скасувати.
Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Лисичанськ Луганської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Волгоград Волгоградської області російської федерації.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2024 року.

Головуючий                                                         О. Ю.Тичкова

Судді                                                                        О.В. Маміна 

                                                                       Ю.М.Мальований