УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження
12 грудня 2024 року 
м. Київ

справа №360/545/24
адміністративне провадження № К/990/46536/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А., суддів: Стеценка С.Г., Стародуба О.П.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.07.2024 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2024 у справі № 360/545/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
У травні 2024 році ОСОБА_1 звернулася до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 19.04.2024 № 122950002673 про відмову у призначенні пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з дня виникнення права на пенсією, тобто з 26.04.2024 у відповідності до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VІІІ за заявою про призначення пенсії від 11.04.2024, зарахувавши при цьому до загального страхового стажу період навчання в Лисичанському ордена трудового червоного прапора технікумі з 01.09.1994 по 29.06.1998.
Луганський окружний адміністративний суд рішенням від 18.07.2024, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2024, позов задовольнив частково.
Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати і прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
За приписами пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначна справа) вважається адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.
У частині шостій статті 12 КАС України закріплений перелік справ, які для мети КАС України слід вважати справами незначної складності. Зокрема, положення пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України передбачають, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Спір у цій справі виник через дії контролюючого органу щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 ОСОБА_1 . І тому з огляду на те, що предметом спору є дії суб`єкта владних повноважень щодо відмови у виплаті пенсії, ця справа є справою незначної складності згідно до вимог пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України.
Судами попередніх інстанцій було враховано висновки висловлені у постанові Верховного Суду у від 21.04.2021 у справі № 360/3611/20, в якій зазначено, що за подібних правовідносин, до категорії осіб, на яких поширюється дія Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №    1-р/2020, і відповідно мають право на пенсію за віком на пільгових умовах за положеннями Закону «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) після 23.01.2020 (набрання чинності Рішення КСУ № 1-р/2020) належать особи, які працювали до 01.04.2015, були зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, мали стаж роботи, визначений статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції, яка діяла до 01.04.2015, та досягли віку, визначеного цією статтею, на момент звернення до Пенсійного фонду за призначенням пенсії.
Колегією суддів встановлено, що позивач працювала на посадах визначених у нормах статті 13 Закону № 1788-XII до 01.04.2015, а саме: з 26.10.2000 по 01.04.2022. Вік позивача на час звернення із заявою про призначення пенсії становить 44 роки 11 місяців, страховий стаж - 34 роки 05 місяців 23 дні, а пільговий стаж за Списком № 1 - 13 років 08 місяців 10 днів, за списком № 2 - 00 років 10 місяців 29 днів. Тобто позивач досягла 45 років, має достатній загальний страховий стаж, в тому числі на пільгових умовах за Списком №1, вона має право на призначення пенсії на пільгових умовах із зменшенням віку з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 справа № 1-5/2018(746/15) від 23.01.2020.
Також Висновок судів попередніх інстанцій узгоджується із правовою позицією, сформованою у постанові Верховного Суду від 17.01.2023 у справі №340/7961/21. Суд не вбачає підстав для відступу від цього правового висновку.
Водночас за правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Буквальне тлумачення положень зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах "а", "б", "в" та "г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.
Означені критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.
Водночас, колегією суддів не може бути прийнято до уваги посилання на існування обставин, визначених підпунктом "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки скаржником не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення саме цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.
Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.
Окрім того, скаржник також посилається на підпункт "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та зазначає, що розгляд даної справи має для нього виняткове значення.
Стосовно "винятковості значення" справи для позивача, то в цьому випадку оцінка судом такої "винятковості" може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення.
Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.
Проте, доводи заявника в касаційній скарзі щодо винятковості значення даної справи взагалі не визначені.
Таким чином, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на підпункт "в" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, а саме: твердження щодо виняткової значущості цієї справи, є необґрунтованими, оскільки такі посилання з означеним у скарзі предметом спору не містять обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії винятково значимих.
У касаційній скарзі заявник лише зазначає про обставини, на підставі яких Пенсійний орган відмовив позивачу у не зарахуванні до страхового стажу періодів роботи, та відмовив у призначенні пенсії.
Натомість ці обставини та аргументи не є підставою для касаційного перегляду справи незначної складності. Скаржник не обґрунтував у касаційній скарзі того, чи стосується касаційна скарга питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; чи був скаржник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, під час розгляду іншої справи; чи справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; чи суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Колегія суддів також не встановила випадків, зазначених у пункті 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі незначної складності.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи, що оскаржувані судові рішення прийнято у справі розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки відсутні, у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити.
Керуючись ст. 328, 333, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 18.07.2024 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2024 у справі № 360/545/24.
2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржникові. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач                                                                      А.А. Єзеров

Суддя                                                                                          С.Г. Стеценко

Суддя                                                                                          О.П. Стародуб