Справа № 308/4582/23

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.09.2024                 м. Ужгород

       Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., за участю захисника ОСОБА_1 – адвоката Михалківа Б.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 лютого 2024 року, у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
                                        В С Т А Н О В И В:
       Постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 лютого 2024 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. (сімнадцять тисяч грн.. 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять грн.. 60 копійок).
       Відповідно до постанови, - 12 березня 2023 року о 01 год. 38 хв. у с. Оноківці по вул. Тупіковій, 15, водій ОСОБА_1  керував автомобілем в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога, що підтверджується висновком № 515 від 12.03.2023. Своїми діями  ОСОБА_1  порушив вимоги п. 2.9 «а» ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження по справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова незаконна та необґрунтована, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що працівники поліції його не оглядали, ознак наркотичного сп`яніння не виявили та не називали, а відразу запропонували на вибір або відмовитися від проходження огляду, або проїхати до лікарні для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Звертає увагу на те, що судом першої інстанції безпідставно було відхилено доводи ОСОБА_1 та його захисника, які були викладені у письмовому заперечені та надані ним особисто під час судового засідання у даній справі. На його думку, працівник поліції, який був присутній під час огляду, втрутився у процедуру здачі ОСОБА_1 аналізів, запропонувавши йому випити пляшку води, яка вже була попередньо відкрита, для відновлення водного балансу організму, що також є порушенням відповідних вимог законодавства, оскільки ОСОБА_1 не відомо вміст рідини, який був у даній пляшці. Також зазначає, що відео, яке приєднано до матеріалів справи не містить повного відрізку часу, з моменту прибуття до медичного закладу до моменту отримання висновку лікаря-нарколога, що, на думку захисника, ставить під сумнів висновок експерта лікаря-нарколога. Крім того зазначає, що первинний збір сечі був здійснений з порушенням вимог, викладених у методичних рекомендаціях. Звертає увагу на те, що біоматеріал у присутності останнього в дві ємності лікар не розливав, не закривав їх корками і не герметизував алюмінієвими ковпачками за допомогою клімпера або інших засобів, не маркував флакони у присутності водія, етикетки не використовував, підписів на флаконах ОСОБА_1 не ставив. Як видно з відео з лікарняного закладу, дослідження було проведено лише за допомогою експрес тесту, дані отримані в результаті тестування є лише попереднім якісним результатом, зразки із позитивним результатом повинні бути підтверджені більш специфічним методом. З огляду на наведене, ОСОБА_1 зазначає, що можна дійти висновку про порушення з боку працівників поліції під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, законодавчо врегульованого порядку організації та проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан наркотичного сп`яніння, з приводу чого, за положеннями ч.5 ст.266 КУпАП такий огляд є недійсним.
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про дату, час і місце судового засідання, при цьому, не повідомив суд про поважність причин його неявки, що згідно вимог ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи, а тому, апеляційний суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд без його участі.
У цьому контексті, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (справа №3236/03 від 03.04.2008), у якому зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності правопорушника чи його представника, апеляційний суд не вбачає.
Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Михалківа Б.С., який підтримав подану апеляційну скаргу ОСОБА_1 та просив її задовольнити з підстав наведених у ній, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
       Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги згідно з положеннями ст. 294 КУпАП.
Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.
Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вказаних вимог дотримався.
Незважаючи на доводи апеляційної скарги, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується сукупністю належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, зібраних та поданих до суду працівниками поліції відповідно до вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП.
Згідно п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. Порушення цієї заборони тягне за собою адміністративну відповідальність за ст. 130 КУпАП.
Вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення стверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 126717 від 12.03.2023, зміст якого відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
Так, відповідно до вказаного протоколу про адміністративне правопорушеннясерії ААД № 126717 від 12.03.2023, - 12 березня 2023 року о 01 год. 38 хв. у с. Оноківці по вул. Тупіковій, 15, водій ОСОБА_1 керував автомобілем в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря-нарколога в м.Ужгород, що підтверджується висновком № 515 від 12.03.2023, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Підписами у протоколі ОСОБА_1 засвідчив, що зі змістом документу ознайомлений, та надав пояснення.
Крім того, вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП стверджується: вказаним протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 126717 від 12.03.2023 у якому викладені обставини вчиненого правопорушення; рапортом інспектора СРПП ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції В.Слободяна від 12 березня 2023 року; Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закладу охорони здоров`я КНП «ЗОМЦПЗ» № 515 від 12.03.2023, відповідно до якого у ОСОБА_1 під час його огляду лікарем ОСОБА_2 12.03.2023 о 01 годині 50 хвилин виявлено стан наркотичного сп`яніння (амфетамін, матемфетамін), де в графі «підпис обстежуваної особи» наявний підпис ОСОБА_1 , а також відеозаписом, який міститься на DVD-диску та долучений до матеріалів справи.

Окрім того, судом першої інстанції 25.09.2023 за клопотанням адвоката Михалків Б.С. було призначено судову хіміко-токсикологічну експертизу, проведення якої доручено було експертам Закарпатського клінічного бюро судово-медичної експертизи (м. Ужгород, вул. Перемоги, 83), однак така проведена не була, оскільки згідно відповіді в.о.начальника зазначеного медичного закладу ОСОБА_3  слідує, що відповідно до листа КНП«ЗОМЦПЗ» термін зберігання біологічного середовища (сечі), відібраного 12.03.2023 у ОСОБА_1 під час здійснення медичного огляду з метою виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (Наказ МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735), завершився (зразки сечі знищені). Таким чином судово-токсикологічна експертиза з приводу визначення наявності наркотичних та психотропних речовин не проводилась.

Проаналізувавши досліджені докази, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, та заявлені стороною захисту при апеляційному розгляді, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Що стосується доводів ОСОБА_1 , що висновки щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння є недійсними і не можуть бути покладені в обґрунтування вини особи, як і не можуть слугувати підставою для складення протоколу про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння визначені ст. 266 КУпАП, п. 2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (в подальшому Інструкція), за змістом яких, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до Розділу 2 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 встановлено порядок проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів.
Пунктом 12 Розділу 2 вказаної вище Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я, що і мало місце у цьому випадку.
З відеозапису події вбачається, що у працівників поліції виникла підозра про перебування водія ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння. У зв`язку із цим, працівники поліції запропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що останній погодився. 
Працівниками поліції у відповідності до вимог законодавства про адміністративні правопорушення та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння №1452/735, ОСОБА_1 було доставлено на огляд до відповідного медичного закладу.
Згідно з висновком №515 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуванням під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12 березня 2023 року, наданим КНП ««ЗОМЦПЗ», ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння у вказаній установі 12.03.2023 о 01:50 годині. За наслідками огляду встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.
Тому в апеляційного суду відсутні підстави для сумніву у достовірності лікарського висновку, зазначений висновок щодо результатів медичного огляду складений із дотриманням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.
Право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду передбачене пунктом 14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103.
У вищевказаному висновку лікаря міститься підпис самого ОСОБА_1 без будь-яких зауважень. Відомостей про те, що останній не погодився з результатами огляду та оспорював ці результати в установленому законом порядку, в матеріалах справи немає.
Крім того, апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних і про те, що в лікаря ОСОБА_2 , яка проводила огляд  ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та склала висновок про перебування останнього у стані наркотичного сп`яніння, були підстави для фальсифікації вищевказаного висновку, а також для його обмови у перебуванні у такому стані, – у підтвердження цих даних також відсутні які-небудь належні докази.

У матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які би свідчили про зацікавленість вищевказаного лікаря у результатах розгляду справи, - у підтвердження таких даних також відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги. Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що лікар КНП «ЗОМЦПЗ та МЗ»  ОСОБА_2 при виконанні своїх функціональних обов`язків діяла виключно у межах наданих їй повноважень.
У зв`язку з цим, інспектором поліції, відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, на підставі зазначеного висновку лікаря та інших матеріалів був складений протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом перебував у стані наркотичного сп`яніння, оскільки у нього були виявлені певні ознаки такого сп`яніння. В подальшому наявність у ОСОБА_1 стану наркотичного сп`яніння підтверджено при огляді в медичному закладі.
Те, що огляд проводився за допомогою експрес тесту, само по собі жодним чином не спростовує результатів проведеного огляду та не тягне за собою визнання такого огляду недійсним.

Дослідивши вищенаведені докази у своїх сукупності, апеляційний суд вважає, що вони є логічними, послідовними та взаємоузгодженими і поза розумним сумнівом підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, а відтак – вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Твердження ОСОБА_1 щодо не перебування в стані наркотичного сп`яніння, апеляційний суд розцінює як позицію захисту з метою уникнення суворої адміністративної відповідальності та суспільного осуду за неправомірні дії.
Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення є безпідставними та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Всі інші доводи, наведені ОСОБА_1 в апеляційній скарзі були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.
Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.
При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
На переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення та є способом його самозахисту.
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.
Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п.2.9 «а» ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладене на ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.
З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
        Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 лютого 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага