ПОСТАНОВА 
іменем України

06 грудня 2024 року                                                                 м. Кропивницький

справа № 404/9147/23
провадження № 22-ц/4809/1523/24 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Мурашка С.І., Письменного О.А.,  

учасники справи: 
позивач –   ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Данилюк Надія Володимирівна,на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда 08 серпня 2024 року у складі судді Кулінки Л.Д.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання.
В обґрунтування позову вказала, що ОСОБА_2 є її батьком. Наразі вона є студенткою 3 курсу факультету кіно і ТБ, денної форми навчання, бюджетного фінансування Київського національного університету культури і мистецтв, кінцевий термін навчання - 30 червня 2025 року. Зазначала, що перебуває на повному утриманні матері, яка має невеликій дохід. У період навчання не має змоги працювати, оскільки навчається на денній формі. При цьому, потребує фінансової допомоги, оскільки проживає в іншому місті та орендує там житло, купує літературу, друкує багато матеріалів, витрачає кошти на їжу та одяг. Відповідач добровільно матеріальної допомоги у необхідному розмірі не надає. 
Посилаючись на зазначені обставини просила суд стягнути з відповідача аліменти щомісячно на її утримання, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, щомісячно у розмірі 15000 грн, починаючи з дати подання позову і до закінчення навчання.
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 липня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 6000 грн щомісячно, починаючи стягнення з 24 жовтня 2023 року, і до закінчення ОСОБА_1 навчання, а саме до 30 червня 2025 року. Вирішено питання судових витрат.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Данилюк Надія Володимирівна,подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 2000 грн щомісячно.
ОСОБА_1 направила відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 08 серпня 2024 рокузалишити без змін, а апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Данилюк Надія Володимирівна,без задоволення. Вважала, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.
Відповідно до вимог ч.1 ст.368, ч.1 ст.369 ЦК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції (а.с.6).
Відповідно до довідки від 28 вересня 2023 року №2790 ОСОБА_1 навчається у Київському національному університеті культури і мистецтв, на 3 курсі денної форми навчання факультету кіно і ТБ бюджетного фінансування. Термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року (а.с.7).
Відповідно до довідки про доходи від 11 жовтня 2023 року №0000000203 мати позивача - ОСОБА_4 працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Логістик-Черкаси» та з квітня 2023 року по вересень 2023 року отримала заробітну плату у розмірі 55290,41 грн (а.с.10).
07 вересня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено шлюб, які є батьками двох дітей, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.36-38)
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 проживає разом із сім`єю у Республіці Литва (а.с.39-42).
За період з вересня 2023 року по січень 2024 року ОСОБА_2 отримав дохід на загальну суму 3422,94 євро, що підтверджується довідкою про нараховану та виплачену зарплату та інші виплати від 20 лютого 2024 року №2024/01 (а.с.105).
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, виходив з того, що навчання позивача на денній формі позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, а відповідач, як батько, має можливість та зобов`язаний надавати допомогу на утримання повнолітньої доньки на час її навчання, тому дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.
Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги (статті 199, 200, 201 СК України).
Частиною першою статті 199 СК України передбачено, що у разі, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Як роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які  продовжують  навчатися  після досягнення повноліття (незалежно від  форми  навчання),  виникає за обов`язкової сукупності   таких  юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років;  продовження ними навчання;  потреба у  зв`язку  з  цим  у  матеріальній  допомозі;  наявність  у  батьків  можливості надавати таку допомогу. 
Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчання, а також той з батьків, з яким вони проживають.
Згідно зі ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
Відповідно ч.7 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що повнолітня дочка відповідача продовжує навчання, не працює, оскільки навчання за денною формою навчання позбавляє її можливості працевлаштуватися та отримувати певний дохід, у зв`язку з чим є такою, що потребує матеріальної допомоги.
Тому, вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується колегія суддів про часткове задоволення позовних вимог, враховуючи те, що відповідач, будучи працездатною особою, зобов`язаний та має можливість утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги у розмірі, визначеному судом першої інстанції. Відомостей про відсутність можливості сплачувати аліменти відповідач суду не надав.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому на підставі  статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Данилюк Надія Володимирівна,залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда 08 серпня 2024 року - без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя         О.І. Чельник

Судді        С.І. Мурашко
       
       О.А. Письменний