ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
09 жовтня 2024 року
м. Київ
 
справа № 178/887/22
провадження № 61-16988 св 23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідачі  ОСОБА_2 , 
третя особа - приватний нотаріус Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Овчаренко Леся Леонідівна,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2023 року у складі судді Цаберябого Б. М. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року у складі колегії суддів: Демченко Е. Л., Куценко Т. Р., Макарова М. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.              Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Овчаренко Л. Л., про визнання недійсним договору дарування. 
Позовна заява обґрунтована тим, що 14 червня 2001 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. З 2005 року вони з чоловіком почали проживати в будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , з 2007 року вона зареєстрована за вказаною адресою. Після вселення у будинок вони з чоловіком почали здійснювати ремонтні роботи для поліпшення житлово-побутових умов. Оплату за більшу частину ремонтних робіт вона здійснювала за власні кошти, оскільки мала власний дохід. 
Вказувала, що у січні 2022 року їй стало відомо, що відповідач подарував спірний житловий будинок своїй матері ОСОБА_3 .
Вважала договір дарування спірного житлового будинку від 21 жовтня 2020 року незаконним та таким, що порушує її права на володіння нерухомим майном, оскільки фактично будинок є спільним сумісним майном подружжя, вартість якого істотно збільшилася за час їх перебування у шлюбі за рахунок здійснення ремонтних робіт. Також вказувала, що при посвідченні договору дарування нотаріусом були допущені певні порушення.
Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним договір дарування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , посвідчений 21 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Овчаренко Л. Л. та зареєстрований у реєстрі за № 721.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачкою не доведено належними та допустимими доказами, а судом не встановлено правових підстав для задоволення позову.
 
Короткий зміст постанови апеляційного суду
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. 
Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2023 року змінено й викладено його мотивувальну частину щодо відмови у задоволенні позовних вимог у редакції цієї постанови.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що у справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним договору як відповідачі мають залучатись всі сторони правочину, а тому належними відповідачами є сторони оспорюваного договору, а не одна із них. 
Сторонами оспорюваного правочину від 21 жовтня 2020 року є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , проте ОСОБА_3 не залучена до участі у справі, з клопотанням про її залучення позивачка до суду не зверталась. Отже, оскільки не залучені до участі у справі всі сторони оспорюваного договору, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції в частині обґрунтування підстав відмови у задоволенні позовних вимог.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У листопаді 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга                                 ОСОБА_1 , в якій заявник просить скасувати рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
 
Підставами касаційного оскарження указаних судових рішення заявник зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16, від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16, у постановах Верховного Суду від 29 жовтня 2018 року у справі № 612/553/15, від 12 грудня 2021 року у справі № 442/7505/14 тощо (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2024 року касаційне провадження у справі відкрито, витребувано цивільну справу № 178/887/22 із Криничанського районного суду Дніпропетровської області.
 
У лютому 2024 року справа надійшла до Верховного Суду. 
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2024 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не звернули увагу на те, що вона зверталась до суду першої інстанції з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачем ОСОБА_3 , у якому зазначила обставини, які перешкоджали такому зверненню раніше, проте ухвалою від 04 липня 2023 року у задоволенні клопотання судом було відмовлено. 
Вказувала, що не була повідомлена судом першої інстанції про призначення підготовчого судового засідання на 03 квітня 2023 року, тому була позбавлена можливості подати клопотання про залучення співвідповідача у передбачені статтею 51 ЦПК України строки. 
Звертає увагу на те, суддя Цаберябий Б. М. неодноразово розглядав справи за участю ОСОБА_2 та його матері ОСОБА_3 , вважає, що розподіл цієї справи між суддями відбувся з порушенням Положення про автоматизовану систему документообігу суду щодо об`єктивного та неупередженого розподілу судових справ між суддями (пункт 1.3.1. цього Положення).
Крім того, суддя Цаберябий Б. М. неодноразово відмовляв у задоволенні її клопотань про витребування доказів у третьої особи - приватного нотаріуса Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Овчаренко Л. Л., що призвело до неправильного вирішення справи. 
 
Доводи осіб, які продали відзив на касаційну скаргу
 
У лютому 2024 року до Верховного Суду надійшли відзиви на касаційну скаргу від  ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Овчаренко Л. Л., у яких кожен окремо зазначив, що підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, оскільки доводи касаційної скарги не свідчать про те, що судами допущено порушення норм процесуального права; просили залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
14 червня 2001 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 
 
З 2005 року сторони проживали у будинку, який розташований за адресою:                              АДРЕСА_1 . 
 
З 2007 року ОСОБА_1 зареєстрована у будинку за вказаною адресою, про що зроблено відповідний запис у домовій книзі. 
 
Після вселення у будинок по АДРЕСА_1 сторони здійснювали ремонтні роботи для поліпшення житлово-побутових умов, їх батьки їм у цьому допомагали.
 
Відповідно до договору дарування, серії НМК 460081, посвідченого 21 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Овчаренко Л. Л. та зареєстрованого у реєстрі за № 721, ОСОБА_2 подарував ОСОБА_3 житловий будинок по АДРЕСА_1 .
 
Заочним рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 19 жовтня 2021 року у справі № 178/1259/21 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.
 
2.              Мотивувальна частина 
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
 
Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.
 
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
 
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).
 
У постанові Верховного Суду від 30 липня 2020 року у справі № 670/23/18 (провадження № 61-1621св19) зазначено, що: «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.
 
Відповідно до частини другої статті 202 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
 
Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта статті 202 ЦК України).
 
У справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним договору як відповідачі мають залучатись всі сторони правочину, а тому належними відповідачами є сторони оспорюваного договору, а не одна із них».
 
Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 просила суд визнати недійсним договір дарування житлового будинку від 21 жовтня 2020 року, який укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
 
Разом із тим, у справі, яка переглядається, позовні вимоги пред`явлено лише до ОСОБА_2 , тому суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову у задоволенні позову у зв`язку з неналежним складом відповідачів, змінивши рішення суду першої інстанції в частині обґрунтування підстав відмови у задоволенні позовних вимог.
 
Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що вона зверталась до суду першої інстанції з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачем                            ОСОБА_3 , проте ухвалою від 04 липня 2023 року суд відмовив у його задоволенні, - не заслуговують на увагу, оскільки зі змісту вказаної ухвали убачається, що з клопотання про залучення ОСОБА_1 до участі у справі позивачка подала після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті 51 ЦПК України, та не довела обставин, зазначених у частині третій статті 51 ЦПК України, за яких суд може залучити до участі у справі співвідповідача після спливу цих строків.
 
Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що вона не була повідомлена належним чином про призначення підготовчого судового засідання на 03 квітня 2023 року, тому була позбавлена можливості подати клопотання про залучення співвідповідача у передбачені статтею 51 ЦПК України строки, - не заслуговують на увагу, оскільки матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 отримала ухвалу про відкриття провадження (а. с. 250, т.1), їй було відомо про призначення підготовчого судового засідання на 28 лютого 2023 року, що підтверджується поданою її представником - ОСОБА_4 заявою про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (а. с. 193-194, т.1), клопотанням про перенесення підготовчого судового засідання, призначеного на 28 лютого 2023 року (а. с. 17-18, т. 2). Крім того, позивачка неодноразово подавала клопотання, зокрема, про направлення позовної заяви з додатками відповідачу, витребування доказів, забезпечення доказів, виклик свідків (а. с. 200, 203-204, 211-213, 218-220, т. 1;                           а. с. 20-22), відповідь на відзив (а. с. 3540, т. 2), письмові пояснення (а. с. 84-87, т. 2), отже сторона позивача достеменно знала про розгляд справи в суді першої інстанції, не була позбавлена можливості цікавитися розглядом справи, знайомитися з матеріалами справи, приймати участь в судових засіданнях. Учасник процесу зобов`язаний добросовісно користуватись своїми процесуальними правами (частина перша статті 44 ЦПК України).
 
Також не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про порушення при розподілі цієї справи між суддями, оскільки Верховним Судом не встановлено та матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що під час визначення судді у цій справі було порушено передбачений ЦПК України порядок визначення судді для розгляду справи.
 
Отже, наведені у касаційній скарзі доводи не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій, не дають підстав вважати, що судами порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права.
 
З огляду на характер спірних правовідносин та встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, посилання заявника в касаційній скарзі на правові висновки, викладені у зазначених нею постановах Верховного Суду, є безпідставним, оскільки висновки судів першої та апеляційної інстанцій не суперечать висновкам, викладеним у зазначених постановах, а відповідні аргументи касаційної скарги фактично зводяться до незгоди із встановленими обставинами справи та необхідності переоцінки доказів, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції в незміненій після апеляційного перегляду частині та постанову апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують. 
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, відсутні.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2023 року в незміненій після апеляційного перегляду частині та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 жовтня 2023 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                     О. В. Білоконь
 
                                                                                              О. М. Осіян
 
                                                                                              Н. Ю. Сакара
 
                                                                                              В. В. Шипович