УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/8962/24 Головуючий у 1-й інст. Болейко А. П. 
Номер провадження №33/4805/1318/24
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП  Доповідач Григорусь Н. Й. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Григорусь Н.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката Кравчука Андрія Васильовича, який звернувся в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Богунського районного суду міста Житомира від 03 вересня 2024 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
Постановою Богунського районного суду міста Житомира від 03 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Згідно постанови судді місцевого суду,  02 червня 2024 року о 00-42 год ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen LT35, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Від керування т/з водій відсторонений відповідно до ст. 266 КУпАП. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Кравчук А.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову скасувати, провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи. Апеляційна скарга обґрунтована, зокрема тим, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а суд першої інстанції у своєму рішенні не вказав в якому місці керував ОСОБА_1 , де його було зупинено, хто повідомив працівникам поліції про керування авто у стані алкогольного сп`яніння. Також матеріали справи не містять доказів законної зупинки водія ОСОБА_1 Рапорт поліцейського не може бути доказом вчинення адміністративного правопорушення. Відео не є безперервним.
В судове засідання ОСОБА_1 та захисник – адвокат Кравчук А.В. не з`явились, від останнього надійшла заява, в якій він просив провести розгляд справи за їх відсутності, апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.
З метою недопущення затягування і відкладення судового розгляду на строк, який перевищує строк розгляду справи встановлений законом, враховуючи практику Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004, «Пономарьов проти України» від 03.04.2008), та у відповідності до положень ч. 6 ст. 294 КУпАП, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності вищевказаних осіб. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2.9 а) Правил, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. 
За правилами частин 2-5 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису або у закладах охорони здоров`я.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 130 КУпАП за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами.
Так, на підтвердження вини ОСОБА_1 суд першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії БД №050012 від 02 червня 2024 року; чек приладу Драгер 6810 з позитивним результатом – 0,79 проміле; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, з результатом якого водій погодився під підпис; рапорт поліцейського; відеозаписи з бодікамери поліцейського.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки він не був водієм даного транспортного засобу та заперечував проти цього, спростовується наявними в матеріалах справи відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції. Так, з матеріалів справи та відеозаписів вбачається, що працівники поліції дійсно підійшли до автомобіля Volkswagen LT35, реєстраційний номер НОМЕР_1 на автозаправні станції «Маршал» у м. Житомирі по вул. Східна, 80 та поцікавились у водія ОСОБА_1 про мету перебування за кермом у комендантську годину. На запитання щодо вживання водієм алкоголю – він заперечив, вказав, що пив пиво напередодні. На проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою технічного приладу газоаналізатора «Alkotest Drager» за виявленими ознаками у вигляді запаху алкоголю з ротової порожнини ОСОБА_1 погодився. Водію надали можливість обрати запечатаний мундштук, роз`яснили порядок користування приладом Драгер, спроба виявилась позитивною, результат 0,79 проміле, з яким водій не погодився, зазначив, що – не п`яний, а «бірмікс» пив зранку. Від проходження огляду у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. Далі останньому роз`яснено права за ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та ознайомлено його, відсторонено від керування транспортним засобом. 
Варто зауважити, що ОСОБА_1 під час ознайомлення із протоколом про адміністративне правопорушення письмових зауважень та заперечень у його тексті не зазначив. Згідно відеозапису працівники поліції підійшли до автомобіля Volkswagen LT35, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на місці водія за кермом був ОСОБА_1 , а на прохання поліцейських запаркувати машину у іншому зручному місці, той без жодних вагань та заперечень, що він не є водієм, відігнав транспортний засіб. Під час спілкування ОСОБА_1 повідом працівників поліції про намір відвести дружину додому. При цьому, ОСОБА_1 неодноразово намагався залагодити справу та пропонував працівниками поліції неправомірну вигоду, на що отримав відповідні роз`яснення щодо кримінальної відповідальності за такі дії.
Доводи захисника в апеляційній скарзі щодо заперечень дружини водія на місці оформлення адміністративних документів щодо не керування ОСОБА_1 автомобілем не заслуговують на увагу та розцінюються апеляційним судом критично, оскільки вона висловлювала гіпотетичні припущення, без надання будь-яких доказів. 
Натомість, вищевказаний відеозапис апеляційний суд визнає відповідним п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапиису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026, оскільки за допомогою останнього можна відтворити обставини, за яких патрульні, після виявлених у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, у відповідності до встановленого законом порядку, пропонували йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння. Із результатами проведеного на місці зупинки автомобіля огляду за допомогою газоаналізатора Драгер він не погодився, відмовився від огляду у медичному закладі, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Щодо посилання в апеляційній скарзі на неналежність рапорту поліцейського як доказу, варто зазначити, що він є лише одним із доказів, на підставі яких можна встановити наявність адміністративного правопорушення та винність особи, а згідно ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Таким чином наведені в апеляційній скарзі доводи не заслуговують на увагу і не можуть бути взяті до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Тобто сам факт відмови ОСОБА_1 після незгоди із результатами огляду на місці від проходження огляду у медичному закладі був причиною складання протоколу про адміністративне правопорушення за п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови. Безпідставними є доводи апеляційної скарги стосовно невідповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки в протоколі зазначене місце вчинення правопорушення та описано, що ОСОБА_1 керував ТЗ по вул. Східній, 80 у м. Житомирі.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП, не надано.
Враховуючи наведене, проходжу до висновку про те, що при розгляді даної справи суддя місцевого суду повною мірою дотримався вимог ст. ст. 245, 251, 252, 278, 280, 283 КУпАП, правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстави для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Кравчука Андрія Васильовича, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Богунського районного суду міста Житомира від 03 вересня 2024 року - без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Н.Й. Григорусь