КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 752/10589/24
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/14595/2024
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
04 грудня 2024 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,
за участю секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Банк Форвард» Караченцева Артема Юрійовича на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 червня 2024 року у складі судді Данілової Т.М.,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Банк Форвард», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Євдокія Юріївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
У травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до АТ «Банк Форвард», в якому просив:
-  визнати виконавчий напис вчинений 14 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 5187, таким, що не підлягає виконанню.
- вирішити питання судових витрат.
 
Позов обґрунтовано тим, що 14 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5187, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість у розмірі 43 813 грн 04 коп. 
 
На думку позивача, оспорюваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки укладений між відповідачем та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально. 
 
Позивач не визнає суму заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, вважає вимоги АТ «Банк Форвард» спірними. Будь-яких листів чи повідомлень від АТ «Банк Форвард» та/або приватного нотаріуса позивач не отримував. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не перевірив подані документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. 
 
За таких підстав, позивач просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.
 
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 11 червня 2024 року позов ОСОБА_1 - задоволено. Вирішено питання судових витрат.
 
В апеляційній скарзі уповноважена особа фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Банк Форвард» Караченцев А.Ю., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати  рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 червня 2024 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що 11 лютого 2020 року між ОСОБА_1 та АТ «Банк Форвард» було укладено кредитний договір № 200252097 відповідно до якого позивач отримав в користування кредитні кошти. У зв`язку із неналежним виконанням/невиконанням умов кредитного договору та неповерненням кредитних коштів 14 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис № 5187 про стягнення з ОСОБА_1 користь АТ «Банк Форвард» заборгованість за період з 23 січня 2021 року по 22 лютого 2021 року в загальному розмірі 43 813 грн 04 коп.
 
Вказує, що позивач в поданій до суду позовній заяві не наводить належних доводів щодо неправильності розміру заборгованості, зазначеної у виконавчому написі нотаріуса, позивачем не надані належні докази іншого розміру його заборгованості перед банком за кредитним договором.
 
Посилається на те, що обов`язок доводити суду наявність спору з приводу наявності чи відсутності заборгованості за кредитним договором покладено саме на боржника, який в даному випадку є позивачем по справі. 
 
Звертає увагу суду на те, що банк надав нотаріусу не лише розрахунок заборгованості за кредитним договором, а і виписки по рахунку, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», що доводило безспірність вимог банку. 
 
Вважає, що нотаріус вчинив виконавчий напис відповідно до закону та підстав відмовляти банку у вчиненні виконавчого напису не було, а підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, відсутні.
 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
 
Учасники справи в судове зсідання не з`явилися, судом про розгляд справи повідомлялися належно, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд справи за їх відсутності.
 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
 
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із недотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства, а саме на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідченим.
 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.
 
Встановлено, що 11 лютого 2020 року між ОСОБА_1 та АТ "Банк Форвард" укладено кредитний договір № 200251097, який в нотаріальному порядку не посвідчувався (а.с. 5-6).
 
14 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждиганчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5187, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованість у розмірі 43 813 грн 04 коп (а.с. 4).
 
Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначив, що виконавчий напис вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами за відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору. 
 
Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України "Про нотаріат", порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.
 
Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
 
Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
 
Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
 
При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку).
 
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України 3 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами " (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)"; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: "11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу", п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин
 
Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.". Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.
 
Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) "Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно", для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
 
У постанові Верхового Суду від 12 березня 2020 року за № 757/24703/18-ц зроблено висновок про те, що: "Установлені судами обставини свідчать, що серед документів наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній. Надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, не містить умов щодо збільшення кредитного ліміту на картковому рахунку позичальника, умов та порядку нарахування відсотків, відповідальності за порушення зобов`язань, а отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. За таких обставин апеляційний суд мав задовольнити позов у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника."
 
Враховуючи, що на момент звернення АТ "Банк Форвард" до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису про стягнення відповідної заборгованості з Полі (05 вересня 2020 року) діяв перелік документів у редакції постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, в якому вже не існувало чинних положень, які б передбачали можливість вчинення таких дій на укладеному в простій письмові формі договорі, відтак, кредитний договір, який не було нотаріально посвідчено, не може відноситися до документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів у розумінні положень ст. ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат".
 
Так, вчиняючи 14 травня 2021 року виконавчий напис № 5187, приватний нотаріус Буждиганчук Є.Ю. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року № 23.
 
Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: "Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника".
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
Отже, з урахуванням зазначеного,   апеляційний суд визнає  обґрунтованими висновки районного суду про  визнання виконавчого напису № 5187 від 14 травня 2021 року таким, що не підлягає виконанню, оскільки приватним нотаріусом вчинено напис на підставі кредитного договору, який не був нотаріально посвідченим, а ця обставина була перешкодою у вчиненні  оспорюваної нотаріальної дії.
 
Справа районним судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального й процесуального права застосовано правильно.
 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що Голосіївського районного суду міста Києва від 11 червня 2024 року ухвалено з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства «Банк Форвард» Караченцева Артема Юрійовича залишити без задоволення.
 
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 червня 2024 року залишити без змін.
 
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.
 
Повне судове рішення складено 09 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: