ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 жовтня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/4090/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач)
суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року (суддя Мінаєва К.В.) у справі №280/4090/24 за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчини певні дії, -  

                                                   в с т а н о в и В:

           ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: 
1) визнати бездіяльність відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу, починаючи з 01.04.2024, протиправною;
2) зобов`язати відповідача відновити позивачу виплату пенсії, починаючи з 01.04.2024.
В обгрунтування заявлених вимог посилався на те, що перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області як внутрішньо переміщена особа та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. З 01.04.2024 відповідач безпідставно призупинив виплату пенсії, не повідомивши про причини припинення. Звернувшись до пенсійного органу за відповідним роз`ясненням, позивач отримав відповідь, за змістом якої повідомлено, що виплату пенсії позивачу призупинено у зв`язку з не проходженням ним фізичної ідентифікації. Позивач зауважував, що виплату пенсії припинено з підстав, що не передбачені статтею 49 Закону № 1058-IV, у зв`язку з чим звернувся з позовом до суду.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року позов задоволено частково, а саме:
визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо припинення виплати ОСОБА_1 , починаючи з 01.04.2024;
зобов`язано  Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області поновити виплату ОСОБА_1 призначеної йому пенсії за віком з 01.04.2023.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з встановлених обставин справи, які свідчать про те, що відповідачем, яким припинено виплату пенсії позивачу, взагалі не було прийнято рішення з цього приводу. Вказану бездіяльність відповідача судом визнано неправомірною оскільки пенсійні органи зобов`язані приймати рішення з питань призначення пенсії. Також суд першої інстанції зазначив, що вичерпний перелік підстав для 
припинення пенсій визначено Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV і таких підстав, у спірному випадку, відповідачем обгрунтовано не було. Крім цього, з огляду на позицію відповідача щодо необхідності дотримання вимог постанови КМУ від 05.11.2014 №637 про ідентифікацію внутрішньо переміщених осіб, суд вказав на те, що такі вимоги позивачем були дотримання, шляхом подання відповідної заяви, але відповідачем заява позивача розглянута не була.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Фактично позиція відповідача полягає у тому, що відсутність фізичної ідентифікації’ позивача є підставою для припинення пенсійних виплат у відповідності до положень постанови КМУ від 05.11.2014 №637.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .
Відповідно до довідки від 23.04.2018 № 0000292861/22263 ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особо. Зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . Фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .
19.04.2024 через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України позивач звернувся до відповідача із зверненням щодо причин призупинення виплати пенсії з 01.04.2024. 
Листом від 03.05.2024 № 8099-7792/Є-02/8-0800/24 відповідачем роз`яснено, що постановою Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 “Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам” (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 837 від 08.08.2023) передбачено, зокрема, що для осіб, які були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи до 24.02.2022 та які одержують пенсію через поточний рахунок в установах акціонерного товариства “Державний ощадний банк України”, виплата пенсії після 31.03.2024 продовжується у разі проходження ними фізичної ідентифікації. Продовження виплати пенсій (починаючи з місяця припинення) здійснюється у найближчий виплатний період після проходження фізичної ідентифікації в один із визначених способів. За матеріалами електронної пенсійної справи виплата пенсії призупинена з 01.04.2024 року, у зв`язку не проходженням фізичної ідентифікації. Згідно з базою даних Пенсійного фонду України заява на проходження ідентифікації за допомогою відеоконференцзв`язку від 30.03.2024 зареєстрована та опрацьовується. 
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо припинення виплати пенсії, позивач звернувся з позовом до суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до ст..46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.
Відповідно до Преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058 – IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Статтею 4 Закону №1058    встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на    Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього    Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Частиною 3 статті 4 Закону №1058 визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Статтею 5 Закону №1058    передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим    Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим    Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.
Таким чином, правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Інші нормативно-правові акти, у сфері правовідносин врегульованих Законом №1058, можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.
Статтею 49 Закону №1058 (в редакції на час виникнення спірних відносин)     визначено підстави припинення та поновлення виплати пенсії. 
Так, частиною першої цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 
          1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;
    2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 
          3) у разі смерті пенсіонера; 
          4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 
          5) в інших випадках, передбачених законом.
Суд першої інстанції правильно вказав на те, що системний аналіз норм Закону №1058 дає підстави зробити висновок про те, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав визначених ст. 49 Закону №1058.
Встановивши те, що виплата пенсії позивачу припинена не з підстав, передбачених Законом №1058 та без прийняття відповідачем відповідного рішення, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на неправомірність таких дій відповідача. 
З приводу посилань відповідача на положення постанови КМУ від 05.11.2014 №637, суд першої інстанції правильно звернув увагу на таке.
Так, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 “Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам” (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 837 від 08.08.2023) передбачено, зокрема, що для осіб, які взяті на облік як внутрішньо переміщені особи до введення Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 “Про введення воєнного стану в Україні” воєнного стану в Україні та які не проходили фізичну ідентифікацію протягом дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних з поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - коронавірусна хвороба (COVID-19), для продовження нарахування пенсій необхідно пройти фізичну ідентифікацію до 31 березня 2024 року.
Отже, позивач, який взятий на облік як внутрішньо переміщені особи до введення Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 “Про введення воєнного стану в Україні” воєнного стану в Україні, повинен був пройти фізичну ідентифікацію до 31 березня 2024 року.
Способами фізичної ідентифікації внутрішньо переміщених осіб, які одержують пенсію через поточний рахунок в установах акціонерного товариства “Державний ощадний банк України”, визначено:
особисте звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України;
авторизація в особистому електронному кабінеті на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України за допомогою віддаленого кваліфікованого електронного підпису “Дія.Підпис” (“Дія ID”), створеного за допомогою мобільного додатка Єдиного державного вебпорталу електронних послуг;
ідентифікація особи за допомогою відеоконференцзв`язку, проведеного територіальними органами Пенсійного фонду України із дотриманням законодавства у сфері електронних довірчих послуг;
ідентифікація одержувачів пенсій в установах акціонерного товариства “Державний ощадний банк України”;
посвідчення в установленому порядку за зверненням одержувача, який тимчасово проживає за кордоном, відповідною закордонною дипломатичною установою України факту, що фізична особа є живою, шляхом видачі відповідного документа. Документ про посвідчення факту, що фізична особа є живою, разом із письмовою заявою особи про продовження виплати пенсії, складеною в довільній формі, надсилається рекомендованими поштовими відправленнями або поштовими відправленнями з оголошеною цінністю територіальному органу Пенсійного фонду України за місцем її перебування на обліку. Заява про продовження виплати пенсії разом із сканованою копією документа про посвідчення факту, що фізична особа є живою, яка відповідає оригіналу документа та придатна для сприйняття її змісту (повинна містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), може бути подана через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України із використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису;
одержання Пенсійним фондом України інформації про зміну місця проживання внутрішньо переміщеної особи протягом останніх шести місяців шляхом інформаційного обміну між Пенсійним фондом України та державним підприємством “Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики”.
У спірному випадку встановлено та не заперечується відповідачем те, що позивач 30.03.2024 подав заяву на проходження ідентифікації за допомогою відеоконференцзв`язку, яка була зареєстрована та опрацьовується. Тобто, позивач обрав спосіб ідентифікації, який прямо передбачений постановою від 05.11.2014 № 637.
Натомість, вказана заява позивача, хоча і була зареєстрована відповідачем, але не була розглянута та як повідомив відповідач: заява знаходиться на опрацюванні.
Отже, встановивши зазначені обставини справи, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про неправомірність припинення позивачу пенсійних виплат.
Ураховуючи викладене суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-                                                        
                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року у справі №280/4090/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених ч.5 ст.291 КАС України.

Повний текст постанови складено 03.10.2024
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк