Справа № 165/3593/24  Провадження №33/802/794/24 	Головуючий у 1 інстанції:Гайворонський О. В. 	
	Доповідач: Клок  О. М.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря судових засідань Білоуса І.Л., захисника – адвоката Свередюк Ю.А., розглянувши апеляційну скаргу захисника Свередюк Ю.А., подану в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на постанову судді Нововолинського міського суду Волинської області від 31 жовтня 2024 року, 
В С Т А Н О В И В 
Вказаною постановою судді ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605, 60 гривень.
ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за те, що він 20 липня 2024 року о 00 год 50 хв, у 15 мікрорайоні у м. Нововолинську, керував транспортним засобом марки «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння чим порушила п. 2.9 а  Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі – ПДР). 
Не погоджуючись із постановою судді першої інстанції, захисник Свередюк Ю.А. подала апеляційну скаргу, у якій просить її скасувати, як незаконну через порушення норм процесуального права. Вказує на невідповідність часу вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення стосовно нього та відеозаписах, що містяться у матеріалах справи, наявні у ньому виправлення та закреслення, що є свідченням недоведеності його вини. Також звертає увагу апеляційного суду на те, що право на керування транспортними засобами необхідне ОСОБА_1 , передусім, для виконання ним військового обов`язку із захисту Батьківщини, а тому просила постанову судді стосовно нього скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю у його діях складу даного адміністративного правопорушення. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 – адвоката Свередюк Ю.А., доходжу такого висновку.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом було дотримано. 
Згідно із п. 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення зазначеного пункту Правил дорожнього руху передбачена ст. 130 КУпАП.
Відповідно до положень п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно із п. 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Іструкції). 
У розумінні вимог п. 7 розділу І Інструкції, огляд в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення,  проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.
Так факт вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 003435 від 20 липня 2024 року, за змістом якого перший керував транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з виявленими ознаками такого стану: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мовлення та координації рухів; роздруківкою результату тесту «Aлкофор 507» від 20 липня 2024 року о 01:42 із результатом – 2, 19 ‰, із яким він погодився, засвідчивши таку згоду особистим підписом,відеозаписом з нагрудного відеореєстратора камери інспектора поліції, який значаться як додаток до протоколу та з урахуванням вимог ст. 251 КУпАП є належним та незалежним від будь-якого суб`єктивного сприйняття доказами вини ОСОБА_1 .
Довідкою Володимирського ВП ГУНП у Волинській області підтверджується факт отримання ним посвідчення водія на право керування транспортним засобом серії НОМЕР_2 від 24 вересня 2022 року за місцем проживання.
Сукупність зазначених доказів цілком обґрунтовано взята до уваги судом, і протилежного, при перевірці доводів апеляційної скарги, не установлено. 
Основні мотиви незгоди із постановою судді першої інстанції, захисник ОСОБА_2 обґрунтовує наявними виправленнями та закресленнями у протоколі про адміністративне правопорушення та розбіжністю у часі вчиненого у матеріалах справи.
При оцінці таких її доводів, слід зазначити таке.
       Як стверджується змістом протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , у ньому дійсно містяться виправлення та закреслення, проте, зважаючи на те, яких відомостей вони стосуються, не вважаю такий недолік достатньою та вагомою підставою для визнання його як доказу недопустимим. 
Також вважаю доцільним зазначити про те, що не кожен дефект певного адміністративного акта робить його неправомірним, а скасування певного акта з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості. 
Окрім того, у протоколі про адміністративне правопорушення значиться про вчинення ОСОБА_1 даного правопорушення о 00:50, про такий час зупинки транспортного засобу під його керуванням 20 липня 2024 року йдеться і у письмових поясненнях інспектора поліції Кушнірука Р.П. Один із відеозаписів розпочинається о 01:17 20 липня 2024 року, а на іншому дійсно значиться 17:10 05 січня 2016 року.
Тобто день та час правопорушення, вчинення якого ставиться ОСОБА_1 у провину співпадають, а відтак є вірно установленими судом, окрім як одного відео, що може бути причиною технічного збою запису або ж попереднього не налаштування дати та часу бодікамери поліцейським. Однак, попри такий недолік, ОСОБА_1 та його захисник не заперечують достовірності перебігу обставин вчиненого, зафіксованих на цьому відео, яке цілком підставно оцінено судом як належний та допустимий доказ по даній справі.
Отже факт керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, є правильно установлений поліцейськими та підтверджений судом.
Окремо слід зазначити про те, що санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачено безальтернативний вид стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, тобто зазначені види стягнень підлягають одночасному застосуванню, а положеннями чинного КУпАП не передбачено процесуальної можливості перейти до іншого-більш м`якого виду стягнення або ж не призначати його взагалі, за умови наявності у водія права керування транспортним засобом.
Відтак, попри необхідність  ОСОБА_1  у керуванні транспортним засобом задля виконання ним військового обов`язку перед Батьківщиною, апеляційний суд немає законних важелів для зміни постанови судді у частині накладеного на нього судом безальтернативного виду стягнення, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Наведене у своїй сукупності, свідчить про законність оскаржуваної постанови судді та безпідставність доводів поданої захисником ОСОБА_2 апеляційної скарги, з викладених у ній мотивів.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 294 КУпАП, 
                                П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу захисника Свередюк Ю.А., подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Нововолинського міського суду Волинської області від 31 жовтня 2024 року стосовно ОСОБА_1 - без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: