Справа № 136/1438/24
Провадження № 22-ц/801/2201/2024
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Присяжний О. І.
Доповідач:Ковальчук О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року	Справа № 136/1438/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Ковальчука О. В.,
суддів: Сала Т. Б., Берегового О. Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником – адвокатом Цокало Тетяною Михайлівною, та за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на рішення Липовецького районного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 19 вересня 2024 року, у м. Липовець суддею цього суду ОСОБА_2 , дата складання його повного тексту відповідає даті його ухвалення,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року до суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС»з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.02.2016 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії в розмірі 3 000 грн. Мета кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 75 000 грн. Процентна ставка за користування коштами відновлювальної лінії при вчиненні торгових операцій 36 % річних, операцій зняття коштів готівкою складає 39 % річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.
AT «АЛЬФА-БАНК» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в AT «АЛЬФА-БАНК».
Відповідач погодилася на приєднання до публічної пропозиції, підтвердила акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодилася з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання.
Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та вона погодилася з ним, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами зазначеному в цьому документі, розмірах і порядках нарахування.
Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором AT «АЛЬФА-БАНК» виконало своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти.
20.12.2021 року між AT «АЛЬФА-БАНК» та TOB «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. 
Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем станом на 20.12.2021 року обліковується заборгованість в розмірі 37 013,23 грн. 
Пославшись на викладені обставини, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 37 013, 23 грн, а також сплачений ним судовий збір у розмірі 3 028 грн та витрати на професійну правову допомогу в розмірі 7 100 грн. 
19.09.2024 року рішенням Липовецького районного суду Вінницької області в задоволенні позовних вимог відмовлено. 
Також суд вказав, що судові витрати понесені позивачем та відповідачем у зв`язку із розглядом справи розподілу не підлягають.
Не погодившись із ухваленим рішенням,  ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Цокало Т.М., подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат та ухвалити нове рішення в цій частині, яким стягнути із позивача на її користь понесені відповідачем витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000 грн.
У скарзі зазначає, що детальний опис наданих послуг за договором № 1035 про надання правничої допомоги від 21.08.2024 року містить тільки фіксовану оплату, що відповідає вимогам доказування надання правничої допомоги та не ускладнює перевірку обґрунтованості витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
Клієнт сплатив гонорар у готівковій формі, що підтверджується квитанцією № 1035 від 21.08.2024 року в розмірі 9000,00 гривень.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції повинен був стягнути понесені витрати відповідачем по справі.
Крім того, позивач ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» також не погодилося із ухваленим рішенням, вважає його необґрунтованим та помилковим, у зв`язку із чим подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
Скаржник посилається на те, що разом із позовною заявою надано оферту відповідача про процес отримання кредиту, в якій вказано всі істотні умови договору банківського кредиту. На підтвердження прийняття даної оферти, АТ «Альфа Банк» було вчинено конклюдентні дії, а саме видано (перераховано) кредит, що підтверджується випискою по рахунку, яка міститься в матеріалах справи.
Більше того, в наданій позивачем разом із позовною заявою оферті у самому низу чітко зазначено, що відповідач ОСОБА_1 підтверджує власноручним підписом, що їй на її оферту АТ «Альфа Банк» надано акцепт.
Отже, укладення кредитного договору між АТ «Альфа Банк» та відповідачем відбувалось саме шляхом прийняття оферти (пропозиції), що і є укладеним кредитним договором, оскільки всі суттєві умови кредитного договору чітко вказані в оферті (пропозиції) відповідача на отримання кредиту.
Між тим, з приводу можливості укладання договорів факторингу ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», скаржникзвертає увагу, що разом із позовною заявою надано виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців в якій зазначено види КВЕД, які здійснює позивач. Зокрема у даній виписці чітко вказано, що позивач має здійснювати операції факторингу.
До того ж, договір факторингу № 4 від 20.12.2021 року за № 5842 є діючим, жодним судовим рішенням не визнаний недійсним.
Відзиви на апеляційні скарги не надходили.
Апеляційний суд, згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, доходить наступних висновків.
Статтею 376 ЦПК України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.
З матеріалів справи вбачається, що 15.02.2016 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії в розмірі 3 000 грн. Мета кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 75 000 грн. Процентна ставка за користування коштами Відновлювальної лінії при вчиненні торгових операцій 36 % річних, операцій зняття коштів готівкою складає 39 % річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн (а.с. 6).
15.02.2016 року AT «АЛЬФА-БАНК» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в AT «АЛЬФА-БАНК».
Відповідач погодилася на приєднання до публічної пропозиції, підтвердила акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і умови кредитування з використанням картки "Альфа Connect" (а.с. 7).
Відповідно до положень зазначених вище документів строк дії картки становить 3 роки з можливістю перевипуску картки за умови дотримання Клієнтом умов Договору, при цьому строк дії кредитної лінії - 1 рік з можливістю пролонгації дії відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання Клієнтом умов Договору. 
При цьому, відповідно до пункту 10 акцепту пропозиції, оферта на укладення угоди на обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та Акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії складають єдиний документ - угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Угода про обслуговування кредитної лінії та відкриття відновлювальної кредитної лінії вважається укладеною з моменту підписання банком цього акцепту та відкриття відновлювальної кредитної лінії та надання суми кредиту, що вказана в цьому акцепті пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с. 6).
На підтвердження заборгованості позивачем також надано виписку по рахунку з кредитною карткою MasterCard World ОСОБА_1 (а.с. 19-27)
20.12.2021 року між AT «АЛЬФА-БАНК» та TOB «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 4 відповідно до пункту 2.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників (які надалі, в залежності від контексту, іменуються "Боржники" або "Боржник") за договором (надалі іменуються "Основні договори" або "Основний договір", в залежності від контексту), перелік яких наведено в додатку №1-1 до Договору (а.с. 9-13).
Відповідно до додатку 1-1 до договору факторингу № 4 від 20.12.2021 року за № 5842 зазначено договір № МТС-630361092; дата договору - 16.02.2016 року; індивідуальний податковий номер боржника - 2750918927; відомості про боржника - ОСОБА_1 ; валюта договору - 980; сума за основною заборгованістю 32 086, 34; пеня/штраф/неустойка - 4 926,89; загальна сума заборгованості - 37 013,23 (а.с. 14-15). 
Згідно із п. 2.3. договору факторингу, право вимоги вважається відступленим фактору з дати оплати фактором ціни права вимоги відповідно до пункту 4.2. цього договору. В дату здійснення оплати фактором ціни права вимоги відповідно до пункту 4.2. цього договору сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників, за формою встановленою в додатку № 2 до цього Договору.
Так, відповідно до пункту 4.2. договору факторингу ціна права вимоги за цим договором становить 12 878 944 грн. Фактор зобов`язаний передати в розпорядження клієнту грошові кошти і сплатити клієнтові ціну прав вимоги в розмірі 12 878 944 грн, шляхом перерахування на рахунок клієнта № НОМЕР_1 відкритого в АТ «АЛЬФА-БАНК», в дату підписання договору.
20.12.2021 року підписано акт приймання - передачі реєстру боржників від 20.12.2021 року до договору факторингу № 4 від 20.12.2021 року (а.с. 17). 
Згідно із платіжним дорученням № 34291 від 20.12.2021 року TOB «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» перераховано на рахунок АТ «АЛЬФА-БАНК» зазначені у п. 4.2. договору факторингу 12 878 944 грн (а.с. 18). 
Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем станом на 20.12.2021 року обліковується заборгованість за кредитним договором № 630361092 від 16.02.2016 року в розмірі 37 013,23 грн (а.с. 28).
На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу представником позивача було надано: копію договору про надання професійної правової допомоги № 05-10/23 від 05.10.2023 року (а.с. 29-30), платіжною інструкцією № 656 від 06.02.2024 року (а.с. 32), акту приймання-передачі наданих послуг за договором про надання професійної правничої допомоги № 1 від 07.03.2024 року (а.с. 31).
На підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу представником ОСОБА_1 - адвокатом Цокало Т.М. надано: копію договору № 1035 від 21.08.2024 року про надання правничої допомоги, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 67-69), квитанцію № 1035 від 21.08.2024 року (а.с. 70), детальний опис робіт (наданих послуг) (а.с. 71), акт-приймання передачі наданої правничої допомоги № 1 до договору № 1035 від 21.08.2024 року про надання правничої допомоги (а.с. 72).
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).
Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).
20.12.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 4, у відповідності до умов якого «АТ «АЛЬФА-БАНК» передав (відступив) ТОВ «ФК ЕЛІТ ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК ЕЛІТ ФІНАНС» прийняв належні АТ «АЛЬФА-БАНК» права вимоги до боржників, вказані у додатку № 1-1 до договору факторингу.
Згідно з п. 2.2 договору факторингу, визначено право вимоги, що відступається відповідно до даного договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту.
Такі ж відомості стосовно розміру заборгованості за кредитним договором № 630361092 від 16.02.2016 року містяться у наданому позивачем розрахунку заборгованості за договором та виписках по особовому рахунку.
Факт виконання умов договору факторингу № 4 від 20.12.2021 року підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників від 20.12.2021 року та платіжним дорученням № 34291 від 20.12.2021 року, за яким TOB «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» перераховано на рахунок АТ «АЛЬФА-БАНК» зазначені у п. 4.2. договору факторингу 12 878 944 грн.
За таких обставин, колегія суддів, вважає, що умови договору факторингу та проведення розрахунків між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» з чітким визначенням обсягів набутих позивачем прав до чітко визначених боржників у додатку № 1-1 до договору факторингу № 4 від 20.12.2021 року, яким, зокрема, є відповідач, які є вичерпними, що в свою чергу свідчить про набуття позивачем права вимоги за цим позовом, в силу ст. 512,514 ЦК України.
Таким чином, вказане повністю встановлює виконання умов договору факторингу, за яким відбулося відступлення права грошової вимоги за кредитним договором від первісного кредитора АТ «АЛЬФА-БАНК» до позивача щодо заборгованості відповідача  ОСОБА_1 перед АТ «АЛЬФА-БАНК».
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.
Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
15.02.2016 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії в розмірі 3 000 грн. Мета кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 75 000 грн. Процентна ставка за користування коштами Відновлювальної лінії при вчиненні торгових операцій 36 % річних, операцій зняття коштів готівкою складає 39 % річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7 % від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.
Відповідач погодилася на приєднання до публічної пропозиції, підтвердила акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і умови кредитування з використанням картки "Альфа Connect".
15.02.2016 року AT «АЛЬФА-БАНК» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в AT «АЛЬФА-БАНК» (акцепт).
Відповідно до пункту 10 акцепту пропозиції, оферта на укладення угоди на обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії та Акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії складають єдиний документ - угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Угода про обслуговування кредитної лінії та відкриття відновлювальної кредитної лінії вважається укладеною з моменту підписання банком цього акцепту та відкриття відновлювальної кредитної лінії та надання суми кредиту, що вказана в цьому акцепті пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії
Як вбачається з оферти на укладання Угоди та акцепту пропозиції на укладання Угоди, своїм підписом відповідач підтвердив, що ознайомлений з умовами кредитування.
Умовами договору передбачено, що угода про надання кредиту вважається укладеною та набуває чинності з моменту підписання банком акцепту ( п. 10 оферти).
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.
До позовної заяви позивач надав виписку по рахунку  ОСОБА_1 за період з 16.02.2016 року по 20.12.2021 року, з якої вбачається надання відповідачу кредиту 16.02.2016 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, факт користування нею карткою, зокрема погашення кредитних коштів, рух коштів по рахунку та наявність заборгованості (а.с. 19-27).
При цьому, виписка з рахунку є первинним бухгалтерським документом відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (постанови від 23.09.2019 року у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 року у справі № 910/16143/18, від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 року у справі № 381/1647/21, від 07.12.2022 року у справі № 298/825/15-ц).
Таким чином, з урахуванням наведеного, у суду першої інстанції не було підстав для висновку про відсутність в матеріалах справи доказів про укладання кредитного договору та надання відповідачу кредитних коштів.
Крім того, факт отримання коштів  ОСОБА_1 не заперечувався. Відповідач у відзиві на позов лише вказувала на те, що позивачем не надано доказів щодо отримання від первісного кредитора кредитних коштів.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що тягар доказування покладається на обидві сторони спору. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова ВС від 08.05.2024 року у справі № 381/1647/21 провадження № 61-4504св23).
Доказів на спростування факту укладення вищевказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано.
З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором є помилковим.
Позивачем на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором надано до суду розрахунок заборгованості, згідно з яким за відповідачем станом на 20.12.2021 року обліковується заборгованість в розмірі 37 013, 23 грн.
Колегія суддів повністю приймає розрахунок позивача щодо наявної у відповідача заборгованості у розмірі 37 013, 23 грн, яку і необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, враховуючи, що відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами погашення такої заборгованості ні перед первісним кредитором, ні перед позивачем, до якого перейшло право вимоги.
Отже, суд першої інстанції не повно дослідив і оцінив обставини справи та не правильно визначив характер спірних правовідносин і не застосував норми матеріального права, які ці правовідносини регулюють, дійшовши помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, що свідчить про невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, наслідком чого є задоволення апеляційної скарги ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС»та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позову.
Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з огляду на викладене, вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 , поданої її представником – адвокатом Цокало Т.М., щодо розподілу судових витрат на її користь задоволенню не підлягають, оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» задовольняються апеляційним судом.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат, а відтак з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3 028 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 4542 грн.
Крім того, згідно з вимогами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Варто зазначити, що від сторони відповідача у цій справі клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем, до суду не надходило.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача було надано: копію договору про надання професійної правової допомоги № 05-10/23 від 05.10.2023 року, платіжною інструкцією № 656 від 06.02.2024 року, акту приймання-передачі наданих послуг за договором про надання професійної правничої допомоги № 1 від 07.03.2024 року, з якого вбачається, що адвокатом були надані послуги з професійної правничої допомоги клієнту по справі, а саме: первинна консультація – 1000 грн, правовий аналіз наявних документів у замовника по справі – 3 000 грн, підготовка позовної заяви – 3 100 грн. Загальна вартість послуг з професійної правничої допомоги становить 7 100 грн.
Враховуючи те, що судове рішення ухвалене на користь позивача, якому по справі була надана професійна правнича допомога, що підтверджується наявними у справі належними та допустимими доказами, вимоги представника позивача про стягненні судових витрат на правничу професійну допомогу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником – адвокатом Цокало Тетяною Михайлівною, залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» задовольнити.
Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 19 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» (ЄДРПОУ 40340222) заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 37 013, 23 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» (ЄДРПОУ 40340222) судові витрати, які складаються зі судового збору за подання позову у розмірі 3 028 грн та судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4542 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» (ЄДРПОУ 40340222) витрати на професійну правничу допомогу, понесені позивачем в суді першої інстанції, у розмірі 7 100 грн.
Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                           О. В. Ковальчук

Судді:                                                                                      Т. Б. Сало
                                                                                        
       О. Ю. Береговий