ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 року	Львів	Справа № 120/13918/23 пров. № А/857/22870/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача                              Іщук Л. П.,
суддів                                                  Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року  (головуючий суддя Ланкевич А.З., м. Львів) у справі №120/13918/23 за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до Науково-виробничого ТОВ «Сінта» про стягнення податкового боргу та зупинення видаткових операцій шляхом накладення арешту на кошти платника податків, 

в с т а н о в и в :

Головне управління Державної податкової служби у Вінницькій області звернулося в суд з адміністративним позовом до Науково-виробничого ТОВ «Сінта», в якому просить стягнути з рахунків у банках, що обслуговують Науково-виробниче ТОВ «Сінта», кошти в рахунок погашення податкового боргу у сумі 82676,18 грн; зупинити видаткові операції на рахунках Науково-виробничого ТОВ «Сінта» шляхом накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку.
Позовна заява обґрунтована наявністю  у    відповідача податкового боргу у розмірі 82676,18 грн., який складається з пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності. Вважає, що суми податків є узгодженими та у встановлені законом строки до бюджету не сплачені, тобто визнаються податковим боргом. Оскільки платником не вживаються заходи щодо погашення заборгованості, просить стягнути таку у судовому порядку та зупинити видаткові операції на рахунках платника податків шляхом накладення арешту на його кошти та інші цінності, що знаходяться в банку.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що   відповідно до абз. 11 пункту    52-1 підрозділу  XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України  протягом дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню, проте така застосовна у сфері справляння податків і зборів та не підлягає застосуванню у сфері регулювання валютних правовідносин. Зазначає, що спірні правовідносини є специфічними та врегульовані спеціальним  Законом України «Про валюту і валютні операції», і саме норми вказаного  Закону  підлягають застосуванню, зокрема і в питанні нарахування пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції і задовольнити позов.
Відповідач до суду відзив на апеляційну скаргу не подав.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Науково-виробниче ТОВ «Сінта» зареєстроване як юридична особа 24.02.1992 року, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Як вбачається з облікової картки платника та довідки про суму заборгованості, станом на 08.09.2023 року податковий борг відповідача по платежах до бюджету становить 82676,18 грн.
Податкова заборгованість на вказану вище суму виникла у зв`язку із несплатою у встановлений законом строк узгодженого грошового зобов`язання за платежем «пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності», визначеного у податковому повідомленні-рішенні від 14.04.2023 року №181014290708, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені у розмірі 82676,18 грн.
Докази сплати зазначених сум в матеріалах справи відсутні і відповідач не спростовує їх несплату.
Головне управління ДПС у Львівській області надіслало на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ю» від 12.06.2023 року №00058602-1302-0232, відповідно до якої загальна сума податкового боргу платника податків становить 82676,18 грн.
Матеріали справи не містять відомостей про оскарження податкового повідомлення-рішення від 14.04.2023 року №181014290708 та податкової вимоги форми «Ю» від 12.06.2023 року №00058602-1302-0232.
12.06.2023 року прийнято рішення №99 про опис майна у податкову заставу.
18.08.2023 року складено акт відмови платника податків від опису майна у податкову заставу.
Оскільки борг у розмірі 82676,18 грн. самостійно відповідачем не сплачено, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що пеня за порушення резидентами строку розрахунків в іноземній валюті відповідно до вимог  Податкового кодексу України  з 01.01.2021 є одним із різновидів пені в розумінні приписів підпункту14.1.162 пункту  14.1 статті 14 Податкового кодексу України, а отже нарахування пені у період з 01.01.2021 суперечить положенням абз. 11 пункту 52-1 підрозділу  XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, яким передбачено, що пеня не нараховується у період з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Статтею 67 Конституції України  передбачено обов`язок сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до підпункту  14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України  грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Згідно з підп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (підп.14.1.162 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України).
Відповідно до підп.129.1.1 п.129.1 ст.129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).
Згідно з пп. «е» п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України   платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих органом державної податкової служби, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.
Аналіз зазначених норм закону свідчить, що у платника податку виникає безумовний обов`язок зі сплати грошового зобов`язання після його узгодження. Несплачена сума грошового зобов`язання у встановлений законом строк є податковим боргом.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що вимогами заявленого позову є стягнення податкового боргу, отже, предметом доказування у цій справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених  Податковим кодексом України, тощо.
Отже, з урахуванням викладених законодавчих приписів, дослідженню і оцінці підлягає питання, чи набула сума податкового зобов`язання, визначена контролюючим органом у податкових повідомленнях-рішеннях, статусу узгодженого грошового зобов`язання та статусу податкового боргу.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 809/12/17.
Пунктом  58.1. статті 58 Податкового кодексу  встановлено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до  статті 54 цього Кодексу  (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено передбачені цим пунктом факти.
Відповідно до пункту  58.3 статті 58 Податкового кодексу  податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному  статтею 42 цього Кодексу.
Як вже було встановлено, податкова заборгованість виникла у зв`язку із несплатою у встановлений законом строк узгодженого грошового зобов`язання за платежем «пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності», визначеного у податковому повідомленні-рішенні від 14.04.2023 №181014290708, яким застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені у розмірі 82676,18 грн.
Головне управління ДПС у Львівській області надіслало на адресу відповідача податкову вимогу форми «Ю» від 12.06.2023 року №00058602-1302-0232, відповідно до якої загальна сума податкового боргу платника податків становить 82676,18 грн.
Матеріали справи не містять відомостей про оскарження податкового повідомлення-рішення рішенні від 14.04.2023 року №181014290708 та податкової вимоги форми «Ю» від 12.06.2023 року №00058602-1302-0232.
Таким чином, оскільки відповідачем не було погашено узгоджену суму грошового зобов`язання, то відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України  ця сума набула статусу податкового боргу.
Згідно з п.п.95.1,  95.2 ст.95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Колегія суддів зазначає, що спірним питанням у цій справі є нарахування пені за порушення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), тобто чи розповсюджується заборона нарахувати пеню, передбачена пунктом 52-1 підрозділу  XX «Перехідні положення» ПК України, на правовідносини щодо нарахування пені за порушення граничних строків розрахунків згідно  Закону України «Про валюту і валютні операції».
З преамбули  Закону України «Про валюту і валютні операції»  вбачається, що такий є спеціальним законом, який визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства.
Статтею 13 вказаного Закону  врегульовано особливості встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Зокрема, частиною першої статті 13 встановлено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Згідно частини другої вказаної статті у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
Частиною п`ятою  статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції»  встановлена відповідальність за порушення встановлених строків розрахунків, а саме порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Отже, за порушення граничних строків розрахунків, що встановлюються Національним банком України встановлено відповідальність у вигляді пені.
Відповідно до частини першої  статті 11 Закону України «Про валюту і валютні операції»  валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду.
Органами валютного нагляду відповідно до цього  Закону  є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства (частина четверта  статті 11 Закону України «Про валюту і валютні операції» №2473-VIII). 
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства (частина шоста  статті 11 Закону України «Про валюту і валютні операції»).
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті (часина восьма  статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції»).
Підпунктом  19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України  встановлено, що на контролюючі органи покладено функцію зі здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.
Відповідно до підпункту  54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України  контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення, у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Отже, контролюючий (податковий) орган здійснює контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті та у разі встановлення порушень таких строків нараховує пеню у визначених розмірах.
При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча положеннями  України «Про валюту і валютні операції»  не врегульовано процедуру прийняття рішення про нарахування пені, як виду адміністративно - господарської санкції за порушення строків проведення розрахунків в іноземній валюті, а такий порядок унормований положеннями  Податкового кодексу України, проте це не означає, що правовідносини у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду стають частиною законодавства щодо справляння податків і зборів та на них розповсюджуються всі положення  Податкового кодексу України.  
Закон України «Про валюту і валютні операції»  та  Податковий кодекс України  регулюють різні сфери державної політики.
Підстави для ототожнення пені, яка застосовується у податкових правовідносинах, із пенею, яка застосовується у сфері валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду (за порушення строків надходження валютної виручки за     операціями з експорту та імпорту товарів, відповідальність за яке встановлено  статтею 13 Закону України «Про валюту і валютні операції») - відсутні.
Частинами першою - третьою  статті 3 Закону України «Про валюту і валютні операції»  передбачено, що відносини, які виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються  Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону.
Питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього  Закону  здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього  Закону. Зміна положень цього  Закону  може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього  Закону.
У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього  Закону, застосовуються положення цього  Закону.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що спірні правовідносини є специфічними та врегульовані спеціальним  Законом України «Про валюту і валютні операції», і саме норми вказаного  Закону  підлягають застосуванню, зокрема і в питанні нарахування пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті.
Відповідно до абз. 11 пункту 52-1 підрозділу  XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України  протягом дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню, проте така застосовна лише у сфері справляння податків і зборів та не підлягає застосуванню у сфері регулювання валютних правовідносин.
Крім того, зміни до положень  Закону України «Про валюту і валютні операції»  здійснюються виключно шляхом внесення змін до цього  Закону. Однак, до  Закону України «Про валюту і валютні операції»  не вносились норми, які б дозволяли не застосовувати пеню (звільняли від застосування пені) за порушення строку розрахунків в іноземній валюті у період дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19).    
При цьому апеляційний суд зауважує, що маючи на меті звільнити суб`єктів господарювання, які вчинили правопорушення у вигляді порушення строків розрахунків від відповідальності у вигляді пені, законодавець вносить відповідні зміни саме до  Закону України «Про валюту і валютні операції».
Так,  Законом України № 2260-IX від 12.05.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану»  статтю 16 Закону України «Про валюту і валютні операції»     доповнено пунктом 13 такого змісту: "13. Відповідальність, передбачена частиною п`ятою  статті 13 цього Закону, не застосовується до резидентів - суб`єктів господарювання, що вчинили відповідне правопорушення, якщо імпортні операції не можуть бути завершені внаслідок дії  постанови Кабінету Міністрів України «Про застосування заборони ввезення товарів з Російської Федерації» від 9 квітня 2022 року № 426.
Тобто, у разі якби законодавець мав на меті звільнити суб`єктів господарювання від відповідальності шляхом ненарахування (незастосування) пені під час дії карантину (COVID- 19), відповідні зміни (чи обмеження в застосуванні) були б внесені саме до  Закону України «Про валюту і валютні операції».
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2024 року у справі 140/5894/23.
У постанові від 23 липня 2024 року у справі №240/25642/22 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду сформував висновок про те, що пеня, яка передбачена частиною п`ятою  статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», за порушення строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, у період дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), застосовується на загальних підставах і на таку не поширюються положення абзацу 11 пункту     52-1 підрозділу  XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
Таким чином, колегія суддів висновує, що позивач правомірно нарахував штрафні санкції за порушення граничних термінів розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів,сума узгодженого податкового боргу відповідачем не сплачена, відтак вимога стягнути з рахунків у банках, що обслуговують Науково-виробниче ТОВ «Сінта», кошти в рахунок погашення податкового боргу у розмірі 82676,18 грн та зупинити видаткові операції на рахунках Науково-виробничого ТОВ «Сінта» шляхом накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, є правомірною.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції під час розгляду справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовані норми матеріального права, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення постанови про задоволення позову.
Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до  ст. 139 КАС України  не здійснюється.
Керуючись статтями 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2024 року  у справі №120/13918/23 скасувати та прийняти постанову, якою позов задовольнити.
Стягнути з рахунків у банках, що обслуговують Науково-виробниче Товариство з обмеженою відповідальністю «Сінта» (код ЄДРПОУ: 138565240), кошти в рахунок погашення податкового боргу у розмірі 82676 (вісімдесят дві тисячі шістсот сімдесят шість) гривень 18 копійок.
Зупинити видаткові операції на рахунках Науково-виробничого Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінта» (код ЄДРПОУ: 138565240) шляхом накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. І. Шинкар