ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 грудня 2024 року 	м.Дніпро	справа № 160/11496/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,   
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 червня 2024 року                              у справі № 160/11496/24 (суддя Калугіна Н.Є., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач-1) від 03.04.2024 № 912040820842 щодо відмови ОСОБА_1 в призначені та виплаті пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 29.03.2024;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-2) здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 29.03.2024.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 червня               2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено. Так, суд:
- визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 03.04.2024 № 912040820842 щодо відмови ОСОБА_1 в призначені та виплаті пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 29.03.2024;
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 29.03.2024р.
Відповідач-2, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, відповідач просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 червня 2024 року та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
В апеляційній скарзі зазначає, що переведенням з одного виду пенсії на інший є зміна виду пенсії, що визначені статтею 9 Закону № 1058-IV. Повторне призначення пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» діючим законодавством не передбачено. Оскільки в даному випадку відбувся перерахунок пенсії в межах одного Закону і позивач продовжує отримувати той самий вид пенсії з моменту її призначення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 40 та ч. 4 ст. 42 Закону № 1058-IV та, беручи до уваги висновки Верховного Суду, підстави для застосування при перерахунку пенсії позивача показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки відсутні.
Позивач та відповідач-1 своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу відповідача-2 не скористалися.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід скасувати, з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 09.01.2013 як отримувач пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
29.03.2024 позивач звернувся до відповідача-2 із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області, за принципом екстериторіальності, прийнято рішення № 912040820842 від 03.04.2024 про відмову в переведенні на інший вид пенсії у зв`язку з відсутністю підстав (а.с.30).
Вважаючи протиправним рішення відповідача-1, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування та просив зобов`язати відповідачів здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2021-2023 роки, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, починаючи з 29.03.2024.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки пенсія позивачу з 09.01.2013 призначена відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення”, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” позивач звернувся вперше, на переконання суду, в даному випадку має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно з частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за віком, в даному випадку за 2021-2023 роки.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Спірним в цій справі є питання призначення пенсії за віком на загальних підставах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особі, якій призначена пенсія за віком на пільгових умовах, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, що передували року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2021-2023 роки.
Вирішуючи спірні правовідносини, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з пунктом другим розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) (в редакції, чинній на час первинного призначення пенсії за віком позивачу) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. 
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні  та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до  статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі – Закон №1788-ХІІ, застосовується в редакції, чинній на час первинного призначення пенсії позивачу) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць – після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 1058-IV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп?Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
Згідно з частиною першою статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
За приписами частини другої  статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Тобто, при визначенні розміру пенсії за віком враховується показник Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.
За змістом частини першої статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно зі статтею 10 Закону № 1058-IV особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.
За частиною третьою статті 45 Закону 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Аналіз наведених норм свідчить, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим законом, на інший. 
Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.
Вказане відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом в подібних правовідносинах, зокрема, у постановах від 31 травня 2019 року у справі №314/272/17(2-а/314/33/2017) та від 31 березня 2020 року у справі №348/1296/17.
Позивачу у 2013 році призначена пенсія за віком із застосуванням норм одночасно двох Законів: Закону №1788-ХІІ в частині вимог до пенсійного віку та наявного трудового стажу та Закону №1058-IV щодо виду пенсії, розміру, підстав та порядку призначення.
Таким чином, у 2013 році згідно із Законом №1058-IV та окремими положеннями Закону №1788-ХІІ позивачу призначена пенсія за віком за Списком №2, а не інший вид пенсії, передбачений статтею 9 Закону №1058-IV.
Позивач стверджує, що він набув права на переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки пенсія первинно призначена за Законом №1788-ХІІ, а в 2024 році він звернувся з заявою про переведення на пенсію за віком за Законом №1058-IV, який визначає інший порядок та умови призначення пенсії.
Колегія суддів визнає такі доводи безпідставними, оскільки особам, які мали право на пенсію на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону № 1788-ХІІ, передбачено не окремий вид пенсії, а пільгові умови надання пенсії, а саме пенсії за віком на пільгових умовах – зі зменшенням пенсійного віку.
Втім, такий вид пенсії (пенсія за віком) та порядок її призначення здійснюється на умовах, що визначені Законом №1058-IV.
Оскільки заява позивача до органу Пенсійного фонду від 29 березня 2024 року фактично стосувалась того самого виду пенсії (пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2), яка вже призначена позивачу, то такий вид пенсії не може бути призначений повторно на підставі положень статті 40 Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки.
Застосування при призначенні пенсії позивача окремих положень Закону №1788-ХІІ щодо необхідних стажу та віку не свідчить про те, що така пенсія не є пенсією за віком за нормами Закону №1058-IV, адже пунктом другим розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону прямо передбачено визначення розміру та порядку призначення пенсії за віком на пільгових умовах із застосуванням Закону №1058-IV.

Саме цим такі пенсії відрізняються від пенсій за віком, призначених виключно за нормами Закону №1788-ХІІ (наприклад, трудові пенсії за вислугу років), адже цей закон передбачає інший порядок, зокрема, визначення розміру пенсії (стаття 19 Закону № 1788-ХІІ).
Зважаючи на наведене, є безпідставним посилання позивача, що пенсія у 2013 році призначена відповідно до Закону №1788-ХІІ, а тому не призначалася відповідно до Закону №1058-IV.
Вирішальною у даній справі ознакою закону, за яким призначається вид пенсії, є наявність у такому законі норми, яка встановлює розмір пенсії, оскільки саме така норма визначає заробітну плату, що враховується при призначенні пенсії.
Фактичні обставини справи вказують на те, що розмір пенсії позивача визначений на підставі статей 27, 40 Закону №1058-IV.
Тому, незалежно від пільгових умов призначення пенсії, призначена позивачу у 2013 році пенсія є пенсією за віком за Законом №1058-IV.
Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 22 жовтня 2024 року у справі                       №300/5450/23 сформульовано такі висновки у правовідносинах, які є подібними правовідносинам, якій є спірними в цій справі:
1) статтею 13 Закону 1788-XII для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови для призначення пенсії за віком, які полягають у зменшенні пенсійного віку;
2) пільгова пенсія за віком, призначена з урахуванням положень Закону 1788-XII, призначається та виплачується в порядку та на умовах, що визначені Законом №1058-IV, а тому особи, які отримують таку пенсію, не мають права на перехід на пенсію за віком на загальних підставах відповідно до Закону №1058-IV після досягнення ними пенсійного віку.
Позиція суду першої інстанції у даній справі не відповідає приведеним висновкам судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду.
Є неприйнятними посилання позивача на дискримінаційне правове регулювання прав на пенсійне забезпечення різних категорій отримувачів пільгових пенсій, оскільки ці категорії знаходяться не у однаковому становищі, розмір пенсій залежить від закону, за яким він визначається (стаття 27 Закону №1058-IV або стаття 19 Закону №1788-ХІІ), та може суттєво відрізнятися.
За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Відповідач-1, приймаючи оскаржене позивачем рішення, діяв у відповідності до вимог Закону, що регулює спірні відносини, а отже, підстави для скасування такого рішення відсутні.
Оскільки висновки суду першої інстанції зроблено з помилковим застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні відносини, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову у задоволенні позовних вимог. Оскільки доводи апеляційної скарги відповідача-2 знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, скаргу слід задовольнити.
Розподіл судових витрат відповідно до вимог ст.139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст.311, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 червня 2024 року у справі № 160/11496/24 – скасувати та ухвалити нове судове рішення у справі.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 – відмовити у повному обсязі.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак